ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/132/19                                                  Суддя (судді) першої інстанції: Маруліна Л.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2022 року                                                                      м. Київ
          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді          Парінова А.Б., 
суддів:                     Беспалова О.О.,
                              Грибан І.О.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління державної податкової служби у Київській області, як відокремлений підрозділ ДПС на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від  18 травня 2021 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фудком» до Головного управління ДПС у Київській області, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ :
До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Фудком» з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області (надалі - відповідач, правонаступник ГУ ДПС у Київській області, як відокремленого підрозділу ДПС), в якому просило суд: податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Київській області від 13.09.2018 року №0010304005 та №0010384005 визнати протиправними та скасувати.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ним було додержано всі вимоги чинного законодавства при визначенні та сплаті узгодженого податкового зобов`язання з акцизного податку, що підтверджується платіжними дорученнями, наявними в матеріалах справи, а здійснення помилки під час перерахування узгодженої суми грошового зобов`язання до державного бюджету має кваліфікуватися як дія, хоча й помилкова. Зауважує, що помилка у платіжних дорученнях на сплату акцизного збору в частині невірного зазначення рахунку не вплинула на своєчасність сплати акцизного податку до державного бюджету, оскільки пункт 38.1 статті 38 Податкового кодексу України пов`язує виконання податкового обов`язку з фактом сплати у повному обсязі відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений законодавством строк.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 травня 2021 року адміністративний позов задоволено повністю:
- податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Київській області від 13.09.2018 року №0010304005 та №0010384005 визнано протиправними та скасовано;
- стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФУДКОМ" (01103, м. Київ, Залізничне шосе, буд. 57, код ЄДРПОУ 40982829) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Київській області (03680, м. Київ, вул. Народного ополчення, 5а, код ЄДРПОУ 44096797) суму сплаченого судового збору у розмірі 3524 (три тисячі п`ятсот двадцять чотири) гривні 00 копійок.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій, зазначаючи про неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та здійснення порушень процесуальних норм, просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що контролюючим органом встановлено порушення позивачем вимог Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування» та наполягає на правомірності оскаржуваного рішення. Апелянт вказує, що квитанціями підтверджується здійснення сплати позивачем ЄСВ декілька разів на помилковий рахунок, у зв`язку з чим кошти на правильний рахунок не надходили, а платник мав змогу перевірити рахунки для переказування коштів на офіційному сайті контролюючого органу або звернутись для надання інформації до консультаційного центру контролюючого органу.
Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, та у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Колегія суддів, дослідивши матеріали справи встановила, що дана справа судом першої інстанції розглянута в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Отже, враховуючи вищевикладене, колегія суддів доходить висновку, що клопотання апелянта є необґрунтованим та безпідставним і не підлягає задоволенню.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Позивачем відзиву на апеляційну скаргу не подано.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного. 
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що згідно декларацією акцизного податку від 16.07.2018 року та додатком №6 до неї, ТОВ "Фудком" визначено суму податкового зобов`язання, що підлягає сплаті до бюджету за червень 2018 року - 222871 грн.
Так, згідно квитанцій №1 та №2 вказана декларація та розрахунок 16.07.2018 року були доставлені та прийняті ДФС України Обухівським відділенням Києво-Святошинської ДПІ ГУ ДФС у Київській області.
Згідно платіжного доручення №2635713 від 30.07.2018 року акцизний податок за червень 2018 року в розмірі 222871 грн. було перераховано до бюджету на вказаний на веб-сайті ГУ ДФС у Київській області рахунок №31413536010449.
Відповідно до платіжного доручення №27615947 від 31.07.2018 року акцизний податок за червень 2018 року в розмірі 222     871 грн. органом казначейської служби було повернуто ТОВ "Фудком" із зазначенням платежу "…Уточніть реквізити отримувача 31413536010449…".
За платіжним дорученням №2637771 від 03.08.2018 року акцизний податок за червень 2018 року в розмірі 245158,10 грн. було повторно перераховано до бюджету на вказаний рахунок №314188531010450.
Звітною декларацією акцизного податку від 16.07.2018 року та додатком №6 до неї, ТОВ "Фудком" визначено суму податкового зобов`язання, що підлягає сплаті до бюджету за червень 2018 року - 83815 грн.
Згідно квитанцій №1 та №2, дані декларація та розрахунок були доставлені та прийняті 16.07.2018 року ДФС України (центральний рівень) Білоцерківської ДПІ ГУ ДФС у Київській області (районний рівень).
Відповідно до платіжного доручення №2635714 від 30.07.2018 року акцизний податок за червень 2018 року в розмірі 83815 грн. було перераховано до бюджету на вказаний на веб-сайті ГУ ДФС у Київській області рахунок №31411536010043.
З платіжного доручення №27615689 від 31.07.2018 року висновується, що акцизний податок за червень 2018 року в розмірі 83815 грн. органом казначейської служби було повернуто ТОВ "Фудком" із зазначенням у призначення платежу "…Уточніть реквізити отримувача 31411536010043…".
Платіжним дорученням №2637772 від 03.08.2018 року акцизний податок за червень 2018 року в розмірі 92196, 50 грн. було повторно перераховано до бюджету на рахунок №31413531010002. 
ГУ ДФС у Київській області проведено перевірку ТОВ "Фудком" з питання своєчасності сплати узгоджених податкових зобов`язань з акцизного податку, за результатами якої складено акти камеральних перевірок від 22.08.2018 року №501/10-36-40-05/40982829, №502/10-36-40-05/40982829.
Відповідно до акту №502/10-36-40-05/40982829 від 22.08.2018 року відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення №0010304005 від 13.09.2018 року, встановлено порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з акцизний податок з реалізації суб`єктами господарювання роздріб торгівлі підакцизних товарів, визначеного п. 57.1 ст. 57  та абз. 2 п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України, за затримку на 4 календарних днів сплати грошового зобов`язання в сумі 222871 грн. 00 коп. зобов`язано сплатити штраф в розмірі 10% у сумі 22287 грн. 10 коп.
Згідно акту  №501/10-36-40-05/40982829 від 22.08.2018 року відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення №0010384005 від 13.09.2018 року, встановлено порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з акцизний податок з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, визначеного п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України та абз. 2 п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України, за затримку на 4 календарних днів сплати грошового зобов`язання в сумі 83815 грн. 00 коп. зобов`язано сплатити штраф в розмірі 10% у сумі 8 381 грн. 50 коп.
Позивач вважає, що кошти перераховані до бюджету в повному обсязі та в терміни, визначені законодавством, внаслідок чого просить скасувати оскаржувані рішення про застосування штрафних санкцій, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем зобов`язання зі сплати єдиного внеску виконані вчасно, у встановлені законодавством терміни для здійснення такої сплати. Помилка при зазначенні невідповідного рахунку, не може слугувати підставою для застосування до позивача штрафних санкцій та нарахування пені за несвоєчасне перерахування єдиного соціального внеску. 
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Податкова декларація, розрахунок, в силу вимог пункту 46.1 статті ПК України, це документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.
Згідно з підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України, грошове зобов`язання платника податків - це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Відповідно до пункту 54.1 статті 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
Стаття 57 ПК України  визначає строки сплати податкового зобов`язання.
Згідно пункту 57.1 зазначеної статті, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
У пункті 223.1 статті 223 ПК України визначено, що базовий податковий період для сплати податку відповідає календарному місяцю.
Згідно підпункту 49.18.1 пункту 49.18 статті 49 та пункту 223.2 статті 223 ПК України платники акцизного податку (крім підакцизних товарів, зазначених у статті 215 ПК України) подають щомісячно, не пізніше 20 числа наступного звітного періоду контролюючому органу декларацію з акцизного податку.
Підпунктом 222.1.1 пункту 222.1 статті 222 ПК України визначено, що платники акцизного податку повинні протягом 10 календарних днів після останнього дня граничного строку, передбаченого ПК України для подання податкової декларації за місячний податковий період, перерахувати до бюджету податок з підакцизних товарів, вироблених на митній території України, а також реалізованих суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі.
Відповідно до статті 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:
при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;
при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.
Відповідач зазначає, що під час проведення перевірки своєчасності сплати податку на додану вартість, перевіркою виявлено порушення пункту 57.1 статті 57 ПК України та встановлено, що протягом граничних строків позивач несвоєчасно сплачував узгоджені суми податкового зобов`язання із вказаного податку та відповідно до пункту 126.1 статті 126 ПК України на позивача накладено штрафні санкції.
Як встановлено судом першої інстанції, а відповідачем не заперечується, що позивачем за платіжним дорученням №2635713 від 30.07.2018 року акцизний податок за червень 2018 року в розмірі 222871 грн було перераховано до бюджету на рахунок №31413536010449, проте, платіжним дорученням №27615947 від 31.07.2018 року акцизний податок за червень 2018 року в розмірі 222     871 грн. органом казначейської служби було повернуто ТОВ "Фудком" із зазначенням у призначенні платежу : "…Уточніть реквізити отримувача 31413536010449…". Платіжним дорученням №2637771 від 03.08.2018 року акцизний податок за червень 2018 року в розмірі 245     158, 10 грн. перераховано до бюджету на рахунок №31418531010450. 
Крім того, платіжним дорученням №2635714 від 30.07.2018 року позивачем було перераховано до бюджету на рахунок №31411536010043 «акцизний податок за червень 2018 року» в розмірі 83815 грн., проте, платіжним дорученням №27615689 від 31.07.2018 року акцизний податок за червень 2018 року в розмірі 83815 грн. органом казначейської служби було повернуто ТОВ "Фудком" із зазначенням у призначення платежу "…Уточніть реквізити отримувача 31411536010043…".
В подальшому, платіжним дорученням №2637772 від 03.08.2018 року позивачем акцизний податок за червень 2018 року у розмірі 92196,50 грн. було повторно перераховано до бюджету на рахунок №31413531010002. 
Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що у спірних правовідносинах зобов`язання зі сплати акцизного податку виконані позивачем вчасно, у встановлені законодавством терміни для здійснення такої сплати, тобто, фактично позивач перерахував суму акцизного податку. Помилка у платіжних дорученнях на сплату акцизного збору в частині невірного зазначення  рахунку, не може слугувати підставою для застосування до позивача штрафних санкцій та нарахування пені за несвоєчасне перерахування акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздріб торгівлі підакцизних товарів.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що здійснення помилки під час перерахування узгодженої суми грошового зобов`язання до державного бюджету має кваліфікуватися як дія, хоча й помилкова. Отже, дії, які не містять ознак бездіяльності платника податків при сплаті узгодженої суми грошового зобов`язання, не можуть слугувати підставою для застосування штрафів.
Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 10.04.2020 року по справі №821/844/17 та в постанові Верховного Суду від 14.08.2018 року по справі №821/1897/17 та відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, підлягає врахуванню судом при розгляді цієї справи.
Таким чином, судова колегія доходить висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують. 
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що зміст апеляційної скарги є ідентичним відзиву на адміністративний позов, а отже, доводи, викладені заявником в апеляційній скарзі були предметом дослідження суду першої інстанції і не знайшли свого належного підтвердження під час розгляду апеляційної скарги. 
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 240, 242-244, 250, 308, 311, 312, 315, 320, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління державної податкової служби у Київській області, як відокремлений підрозділ ДПС - залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 травня 2021 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя                                                                      А.Б. Парінов

Судді:                                                                                          О.О. Беспалов

                                                                                          І.О. Грибан