УХВАЛА

14 листопада 2022 року 
м. Київ

Справа №  911/2874/21 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:         Багай Н. О. - головуючого, Сухового В. Г., Чумака Ю. Я.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Української міської ради

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.08.2022 і рішення Господарського суду міста Києва від 16.02.2022 у справі

за позовом Української міської ради

до Міністерства юстиції України,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - державного реєстратора виконавчого комітету Української міської ради Обухівського району Київської області Коваль Альбіни Володимирівни,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "САМАРА-КАПІТАЛ"

про визнання незаконним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

10.11.2022 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Української міської ради на постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.08.2022 (повний текст складено 17.08.2022) і рішення Господарського суду міста Києва від 16.02.2022 у справі №   911/2874/21, подана 08.10.2022 до Верховного Суду через засоби поштового зв`язку.

Перевіривши матеріали касаційної скарги Української міської ради, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення касаційної скарги без руху з огляду на таке.

Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 290 Господарського процесуального кодексу України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

Так, відповідно до абзацу 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини 1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами 1, 3 статті 310 цього Кодексу.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини 2 статті 287 цього Кодексу скаржнику необхідно чітко вказати норму права, висновок щодо застосування якої був сформований Верховним Судом, дату прийняття відповідного судового рішення та номер справи, навести сам висновок і зазначити, в чому полягає невідповідність оскаржуваного судового рішення сформованій правозастосовчій практиці.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини 2 статті 287 цього Кодексу скаржник повинен вказати норму права, висновок про застосування якої був сформований Верховним Судом, дату прийняття відповідного судового рішення та номер справи, навести сам висновок і змістовно обґрунтувати необхідність відступлення від нього.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини 2 статті 287 цього Кодексу скаржник повинен зазначити норму права, єдину практику застосування якої необхідно сформувати, обставини справи, до яких ця норма повинна застосовуватись, висновок, який зробили суди попередніх інстанцій з цього питання (якщо він наявний), та обґрунтувати мотиви незгоди з таким висновком.

Оскаржуючи судові рішення на підставі пункту 4 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, скаржник повинен зазначити, яке саме процесуальне порушення призвело до прийняття незаконного судового рішення, та вказати, яким чином це порушення впливає на встановлення обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. 

Звертаючись із касаційною скаргою, Українська міська рада посилається на підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, а саме відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах. Проте скаржник не зазначає конкретної норми права, щодо застосування якої відсутній висновок Верховного Суду, та не наводить обставин, до яких ця норма повинна застосовуватись. Таким чином, у касаційній скарзі відсутнє належне обґрунтування зазначеної підстави касаційного оскарження.

Крім того, скаржник зазначає про порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, обґрунтовуючи це недослідженням доказів у справі.

Водночас колегія суддів звертає увагу скаржника, що, оскаржуючи судові рішення на підставі пункту 4 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, скаржник повинен зазначити, яке саме процесуальне порушення, передбачене частинами 1, 3 статті 310 цього Кодексу, призвело до прийняття незаконного судового рішення, та вказати, яким чином це порушення впливає на встановлення обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. 

У разі посилання на недослідження зібраних у справі доказів, скаржнику необхідно зазначити, які саме докази не було досліджено судами попередніх інстанцій. У разі якщо скаржник вважає, що суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, він повинен зазначити, яке саме клопотання було відхилено судом та як це вплинуло на оскаржуване судове рішення. У разі посилання на встановлення судами обставин, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів, скаржник повинен вказати, який із доказів, на його думку, є недопустимим, та обґрунтувати таке твердження, а також зазначити, які обставини встановлено на підставі цього доказу, чому вони є суттєвими або як вони вплинули на прийняття оскаржуваного рішення. 

Також скаржник у касаційній скарзі посилається на постанови Верховного Суду та наводить висновки, сформовані ним. Однак у разі посилання скаржника на неврахування висновків Верховного Суду як на підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, йому необхідно також навести норму права, щодо застосування якої ці висновки були сформовані Верховним Судом. 

Суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження чи доповнювати касаційну скаргу міркуваннями, які сам заявник скарги не викладав у тексті касаційної скарги, оскільки вказане свідчитиме про порушення судом принципу змагальності сторін. 

Таким чином, скаржником не наведено належного обґрунтування передбачених пунктом 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України підстав касаційного оскарження.

Отже касаційна скарга Української міської ради оформлена з порушенням вимог статті 290 Господарського процесуального кодексу України, оскільки скаржником не обґрунтовано передбаченої (передбачених) статтею 287 Господарського процесуального кодексу України підстави (підстав) касаційного оскарження.

Крім того, відповідно до пункту 2 частини 4 статті 290 Господарського процесуального кодексу України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір".

Згідно з частиною 1 статті 4 зазначеного Закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Як установлено Верховним Судом, позовну заяву Українська міська рада подала у вересні 2021 року, її предметом є три вимоги немайнового характеру про:
- визнання незаконним та скасування наказу Міністерства юстиції України від 05.08.2021 №   2769/5 про задоволення скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "САМАРА-КАПІТАЛ";
- поновлення запису про право власності в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за територіальною громадою міста Українка в особі Української міської ради нежитлової будівлі (будинку побуту), що розташована за адресою: Київська обл., Обухівський р-н, м. Українка, вул.   Юності, 6   М на підставі постанови Київського апеляційного господарського суду від 25.01.2016, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 21.03.2016 та ухвали Північного апеляційного господарського суду від 11.03.2021 у справі №   911/2685/13;
- розблокування доступу державному реєстратору виконавчому комітету Української міської ради Обухівського району Київської області Коваль Альбіні Володимирівні до Державного реєстру речових прав на нерухоме майна.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" (у редакції, що діяла на час подання позовної заяви) за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру судовий збір становив 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2021 установлено у розмірі 2 270,00 грн.

Згідно з підпунктом 5 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" (у редакції, чинній на час звернення з касаційною скаргою) за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 % ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.02.2022, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 16.08.2022, у справі №   911/2874/21 у задоволенні позовних вимог відмовлено. 

Українська міська рада у касаційній скарзі просить скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.08.2022 і рішення Господарського суду міста Києва від 16.02.2022 у справі №   911/2874/21 та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. 

Таким чином, звертаючись із касаційною скаргою, заявник мав сплатити судовий збір у сумі 13   620,00 грн, а саме 2   270,00 грн х 3 х 200   %, де 2   270,00   грн - ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру, 3 - кількість вимог немайнового характеру, 200   % - ставка судового збору за подання касаційної скарги.

Однак Українська міська рада доказів сплати судового збору до касаційної скарги не додала.

Відповідно до частини 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, вона залишається без руху.

Крім того, відповідно до частини 1 статті 288 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 

Згідно з частинами 2, 3 статті 288 Господарського процесуального кодексу України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині 4 статті 293 цього Кодексу.

Повний текст постанови Північного апеляційного господарського суду від 16.08.2022 складено 17.08.2022, тому останнім днем її оскарження, відповідно до положень Господарського процесуального кодексу України є 06.09.2022.

Проте Українська міська рада подала касаційну скаргу 08.11.2022, тобто поза межами 20-денного строку, встановленого частиною 1 статті 288 Господарського процесуального кодексу України для подання касаційної скарги.

Скаржник у касаційній скарзі просить поновити пропущений строк на касаційне оскарження і зазначає, що копію оскаржуваної постанови господарського суду апеляційної інстанції отримав електронною поштою 19.10.2022. На підтвердження викладеного скаржник додав до касаційної скарги копію першого аркуша оскаржуваної постанови з відміткою про отримання, а саме з власним вхідним штампом від 19.10.2022 ВХ № 3196/1-22.

Верховний Суд зазначає, що нормами Господарського процесуального кодексу України не передбачається автоматичного та безумовного поновлення строку на касаційне оскарження у зв`язку з самим лише посиланням на дату отримання копії судового рішення. Дійсно, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення, проте для цього необхідно заявити відповідне клопотання, обґрунтувати поважність причин пропуску такого строку та надати суду відповідні докази.

Такими доказами можуть бути, зокрема, належним чином засвідчений знімок екрану комп`ютера або іншого візуального пристрою з інформацією про дату отримання оскаржуваного судового рішення на адресу електронної пошти скаржника.

Таким чином, розглянувши клопотання Української міської ради про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, Верховний Суд дійшов висновку, що підстави, викладені у ньому, є неповажними у зв`язку з відсутністю належних доказів на їх підтвердження. Вхідний штамп на копії оскаржуваної постанови, на який посилається скаржник як на доказ отримання постанови апеляційної інстанції, не є належним доказом отримання зазначеної постанови саме 19.10.2022.

Відповідно до частини 3 статті 292 Господарського процесуального кодексу України, касаційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 288 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини 1 статті 293 цього Кодексу.

Отже, для усунення недоліків касаційної скарги Українській міській раді необхідно:
- подати нову редакцію касаційної скарги, в якій навести та обґрунтувати передбачену (передбачені) статтею 287 Господарського процесуального кодексу України підставу (підстави) подання цієї скарги (із урахуванням змісту цієї ухвали);
- подати до суду касаційної інстанції докази сплати судового збору у встановлених законом порядку і розмірі (13   620,00 грн) за реквізитами, що зазначені на офіційному сайті Верховного Суду в розділі "Судовий збір";
- надати Суду доказ (докази) на підтвердження поважності причин пропуску строку на подання касаційної скарги, яким, зокрема, може бути належним чином засвідчений знімок екрану комп`ютера або іншого візуального пристрою з інформацією про дату отримання оскаржуваного судового рішення на адресу електронної пошти скаржника.

З огляду на викладене, касаційну скаргу Української міської ради на постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.08.2022 і рішення Господарського суду міста Києва від 16.02.2022 у справі №   911/2874/21 належить залишити без руху на підставі частин 2, 3 статті 292 Господарського процесуального кодексу України, із наданням скаржнику строку для усунення зазначених недоліків.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали, Українській міській раді буде відмовлено у відкритті касаційного провадження у справі №   911/2874/21 на підставі пункту 4 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 234, 235, 288, 290, частинами 2, 3 статті 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд 

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Української міської ради на постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.08.2022 і рішення Господарського суду міста Києва від 16.02.2022 у справі №   911/2874/21 залишити без руху до 09.12.2022, але строк виконання цієї ухвали не може перевищувати десяти днів із дня вручення її скаржникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не   підлягає.

Головуючий                                                                                       Н. О. Багай

Судді                                                                                                    В. Г. Суховий

                                                                                                             Ю. Я. Чумак