ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

          28 вересня 2022 року 	м. Дніпро	справа № 280/2678/22	

          Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 

          головуючого судді     Панченко О.М. (доповідач),
          суддів:                      Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,      

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області 
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 08 червня 2022 року (м. Запоріжжя, суддя Калашник    Ю.В.) у справі № 280/2678/22  
за позовом   ОСОБА_1  
до Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області          
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди, - 
встановив:

У лютому 2022 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:
1) визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо зменшення у грудні 2021 року розміру пенсійної виплати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 3807,70 грн.;
2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію за віком шляхом розрахунку пенсії за формулою, передбаченою частиною 1 статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням положень частини 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», збільшивши пенсію на 20 % від середньомісячного заробітку, починаючи з 01.05.2020, та на 24 % від середньомісячного заробітку починаючи з 01.03.2021, без застосування зменшення розміру пенсійної виплати, та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією;
3) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області встановити та виплачувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію за віком в розмірі 11018,02 грн. щомісячно, починаючи з 01.05.2020;
4) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області встановити та виплачувати, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію за віком в розмірі 12958,49 грн, щомісячно, починаючи з 01.03.2021;
5) стягнути з держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з відповідного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якості відшкодування моральної шкоди, завданої протиправними діями органу державної влади, суму у розмірі 100000,00 грн.;
6) стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 500,00 грн.;
7) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області подати до суду звіт про виконання рішення суду, прийнятого за наслідками розгляду даної позовної заяви.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 08 червня 2022 року позовні вимоги задоволені частково, а саме:
- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо зменшення у грудні 2021 року розміру пенсійної виплати ОСОБА_1 ;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком шляхом розрахунку пенсії за формулою, передбаченою частиною першою статті 27 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, з урахуванням положень частини 2 статті 56 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, збільшивши пенсію на 20 відсотків від середньомісячного заробітку, починаючи з 01.05.2020, та на 24 відсотка від середньомісячного заробітку починаючи з 01.03.2021, без застосування зменшення розміру пенсійної виплати, та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.
В іншій частині позовних вимог - відмовлено.
Також рішенням суду стягнуто на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу адвоката у сумі 1000,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області оскаржило його в апеляційному порядку, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що виконання рішення суду можливе за умови призначення пенсії за ч. 2 ст. 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"
На теперішній час пенсію позивачу призначено у твердому розмірі згідно із рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 08.07.2020 у справі № 280/3680/20, яким суд зобов`язано відповідача встановити та виплачувати позивачу пенсію за віком в сумі 10389 грн. 54 коп. щомісячно, починаючи з 01.03.2020.
Таким чином, на думку відповідача, позивачем обрано невірний спосіб захисту.
Скаржник зазначає, що надання правової допомоги у вигляді правових консультацій, вивчення документів для складення позовної заяви, складення позовної заяви - не підлягають компенсації (відшкодуванню) як правова допомога відповідно до ч. 1 статті 139 КАС України.
Враховуючи предмет спору, а також те, що дана справа є справою незначної складності, яка не потребує від адвоката значного об`єму наданих послуг, відповідач вважає витрати позивача на правову допомогу не співмірними зі складністю даної справи.
Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове – про відмову у задоволенні позову.
Від позивача відзив на апеляційну скаргу відповідача до апеляційного суду не надходив, що не перешкоджає розгляду справи. 
Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії, що підтверджується посвідченням серія НОМЕР_1 від 24.12.1992, перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за віком, призначену у відповідності до Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, з урахуванням положень Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, як учасник ліквідації аварії на ЧАЕС у 1986 році.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 19.02.2019 у справі №280/208/19, яке набрало законної сили 14.05.2019, частково задоволено позовну заяву ОСОБА_1 до Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя, зокрема: визнано протиправними дії Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії за віком, з урахуванням положень ч. 2 ст. 56 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”; зобов`язано Шевченківське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя встановити та виплатити ОСОБА_1 збільшення пенсії за кожний повний рік страхового стажу понад 20 років, з урахуванням положень ч. 2 ст. 56 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, з 01.12.2018. В задоволенні решти позовних вимог – відмовлено.
На виконання зазначеного рішення, відповідачем здійснено перерахунок пенсії позивача.
В подальшому відповідачем було виявлено помилку, допущену при перерахунку пенсії та пенсійну справу приведено у відповідність до зазначеного судового рішення, у зв`язку з чим розмір пенсії зменшився.
Позивач, вважаючи зменшення відповідачем розміру пенсії протиправним, звернувся до суду за захистом своїх прав.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 19.02.2019 у справі №280/3680/20, яке набрало законної сили 20.10.2020, частково задоволено позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, зокрема: визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо зменшення розміру пенсійної виплати ОСОБА_1 із 10389 грн. 54 коп. до 5811 грн. 69 коп. з 01.03.2020. та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області  встановити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком в сумі 10389 грн. 54 коп. щомісячно, починаючи з 01.03.2020. В іншій частині позову відмовлено.
Зазначене рішення виконане відповідачем.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 19.07.2021 у справі №280/5179/21, яке набрало законної сили 19.10.2021, частково задоволено позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, зокрема: визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови ОСОБА_1 здійснити перерахунок пенсії відповідно до положень ч. 2 ст. 56 Закону України “Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” із збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожний рік роботи понад встановлений стаж 20 років, починаючи з 01.03.2021 та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії відповідно до положень ч. 2 ст. 56 Закону України “Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” із збільшенням пенсії на 1% заробітку, визначеного відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” та з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 22.02.2021 №    127 “Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2021 році”, за кожний рік роботи понад встановлений стаж 20 років, починаючи з 01.03.2021.
На виконання зазначеного рішення відповідачем здійснено перерахунок пенсії позивача, про що свідчить рішення від 10.11.2021 №    923270190344 (а.с.42-46), з якого вбачається, що розмір пенсії позивача з 01.03.2021 становить 3807,70 грн., в тому числі:
- перша складова розміру пенсії за період страхового стажу до 31.12.2003 визначена в розмірі 62% від середньомісячного заробітку 1122,00 грн. та встановлена в розмірі 168,00    грн.;
- друга складова розміру пенсії (ст. 27 Закону № 1058) за період страхового стажу з 01.01.2004 (17 років 0 місяць) обчислена виходячи з середньомісячного заробітку 19836,61    грн. та з урахуванням коефіцієнту страхового стажу 0,17000 та складає 3372,22 грн.
Загальний розмір пенсії за віком за 2-ма складовими (168,00 грн. + 3372,22 грн.) = 3636,88 грн.
Додаткова пенсія особам, віднесеним до 2 категорії ЧАЕС - 170,82 грн.
Не погодившись із зазначеними діями відповідача щодо перерахунку пенсії, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
Суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача в частині визнання протиправними дій відповідача та зобов`язання відповідача зобов`язати перерахувати та виплатити позивачу пенсії за віком шляхом розрахунку пенсії за формулою, передбаченою ч. 1 ст. 27 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, з урахуванням положень ч. 2 ст. 56 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, збільшивши пенсію на 20 відсотків від середньомісячного заробітку, починаючи з 01.05.2020, та на 24 відсотка від середньомісячного заробітку починаючи з 01.03.2021, без застосування зменшення розміру пенсійної виплати з урахуванням раніше здійснених виплат, оскільки:
- особам надано право обирати умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, які встановлені загальним Законом України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” або спеціальним Законом України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”;
- зміст частини 2 статті 56 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” свідчить про те, що обмеження у застосуванні пільгового обчислення стажу роботи стосуються саме “призначення пенсії”, а не інших випадків. При цьому, таке обмеження пов`язане з призначенням особі пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”;
- рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 19.02.2019 у справі №280/208/19 фактично визнано за позивачем право на перерахунок пенсії відповідно до частини другої статті 56 Закону України “Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” в редакції до 11.10.2017;
- відповідач безпідставно застосував до спірних правовідносин положення пункту 3 частини другої розділу І Закону України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії” №2148-VIII від 03.10.2017, тим самим неправомірно звузивши існуюче право позивача на соціальний захист, встановлене законом, реалізація якого попередньо була захищена судовим рішенням, що набрало законної сили;
- у Законі України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії” №2148-VIII від 03.10.2017 відсутнє застереження про те, що зміни, які вносяться до пункту 2 статті 56 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, поширюються на обчислення розміру пенсії особам, яким така пенсія призначена до набрання чинності такими змінами.
Рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог мотивовано тим, що:
- розмір пенсії позивача, у випадку прийняття про зобов`язання відповідача здійснити розрахунок позивача пенсії за формулою, передбаченою 1 першою статті 27 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, з урахуванням положень частини 2 статті 56 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, залежить від результатів розгляду відповідачем відповідних документів, зокрема тих, що містяться в матеріалах пенсійної справи позивача, що віднесено до виключної компетенції органу Пенсійного фонду України;
- позивач не обґрунтував розмір моральної шкоди в сумі 10000,00 грн., який підлягає відшкодуванню.
Суд першої інстанції також дійшов висновку про відсутність достатніх підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення по вказаній адміністративній справі, оскільки судове рішення є обов`язковим до виконання, а за невиконання рішення суду передбачена відповідальність.
Суд апеляційної інстанції частково погоджується із висновками суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, з огляду на наступне.
Спірні правовідносини між сторонами у цій справі виникли з приводу застосованого відповідачем способу обчислення розміру пенсії позивача.
З матеріалів справи вбачається, що пенсію позивача перераховано з 01.03.2020 та з 01.03.2021, що підтверджується перерахунками відповідача (а.с. 42 - 46). Згідно зазначених перерахунків, розмір пенсії позивача складається з двох складових, розрахованих за період страхового стажу позивача до та після 01.01.2004, що передбачено ч. 2 ст. 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відповідно до частини 1 статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп х Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.
Положеннями частини 2 статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.
При цьому, частина розміру пенсії за віком, обчислена за раніше діючим законодавством, не може перевищувати максимальних розмірів пенсій, визначених законом для відповідних категорій пенсіонерів, та не може бути нижчою, ніж розмір трудової пенсії за віком з урахуванням цільової грошової допомоги на прожиття, що діяли на день набрання чинності цим Законом.
Пунктом 13 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що у разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та цього Закону, призначається одна пенсія за її вибором.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, умов проживання і трудової діяльності, соціального захисту потерпілого населення Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Статтею 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.
За змістом частини 1 статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Частиною 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції, чинній до 11.10.2017) передбачено, що право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку.
Позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 2, на нього розповсюджується дія статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», тому перерахунок пенсії позивача повинен здійснюватись за кожен повний рік стажу роботи понад установлений мінімальний трудовий стаж для призначення пенсії шляхом збільшення пенсії на 1% заробітку за рік.
Відповідно до частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі зменшується на розмір зазначеної пенсії. За кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, зазначеного в абзаці першому цієї частини. Наявний в особи понаднормовий страховий стаж не може бути обмежений.
Для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, дана розрахункова величина має пільговий характер і визначена в частині 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як сума заробітку за кожний рік роботи понад установлений цим пунктом стаж роботи.
При цьому, з 01.01.2004 призначення та перерахунок трудових пенсій особам, які постраждали внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, лише на підставі Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» без врахування положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є неможливим; і навпаки - застосування окремих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не є перешкодою до використання до цієї категорії осіб при обрахунку пенсії Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Таким чином, особам, яким призначена пенсія на підставі Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», перерахунок пенсії має здійснюватися за кожний повний рік стажу роботи понад установлений для них мінімальний трудовий стаж для призначення пенсії (15 років - для жінок і 20 років - для чоловіків) шляхом збільшення пенсії на 1% заробітку за рік.
Обставини справи свідчать про те, що позивач обрав умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, встановлені спеціальним Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що обчислена відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Разом з тим, 11.10.2017 набрав чинності Закон України від 03.10.2017 № 2148-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" (надалі - Закон № 2148-VIII), згідно із пунктом 3 частини другої розділу І якого частину другу статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» доповнено словами і цифрами: "у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону № 1058-IV".
Норма частини 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» свідчить про те, що обмеження у застосуванні пільгового обчислення стажу роботи стосуються саме "призначення пенсії", а не інших випадків. 
Водночас, таке обмеження пов`язане з призначенням особі пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Пенсію позивачу було призначено у 2009 році та обчислено на загальних підставах за ч. 1 ст. 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 22, 105). 
Водночас, слід враховувати, що у Законі № 2148-VIII відсутнє застереження про те, що зміни, які вносяться до частини 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», поширюються на обчислення розміру пенсії особам, яким така пенсія призначена до набрання чинності такими змінами. Зазначені зміни стосуються тих пенсій, які були призначені вперше та після внесення цих змін.
У матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що позивач звертався до відповідача із заявою про перерахунок його пенсії відповідно до вимог ч. 2 ст. 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність обґрунтованих підстав для задоволення позовних вимог позивача в частині позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача та зобов`язання відповідача перерахувати та виплатити позивачу пенсію за віком шляхом розрахунку пенсії за формулою, передбаченою частиною 1 статті 27 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, з урахуванням положень частини 2 статті 56 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”.
Доводи відповідача щодо виплати позивачу пенсії у розмірі 10389 грн. 54 коп. щомісячно відповідно до рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 08.07.2020 у справі №280/3680/20 спростовуються наданим позивачем перерахунком пенсії позивача від 08.11.2021 (а.с. 42).
Щодо не співмірності витрат на правову допомогу, колегія суддів зазначає наступне.
Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (ч.ч. 1, 3 ст. 132 КАС України).
Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Відповідно до ч. 2 ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. За змістом частини 3 цієї ж статті для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною 5 статті 134 КАС України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Верховний Суд у постанові від 17.09.2019 у справі № 810/3806/18 зазначив, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу мають бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування останніх.
На підтвердження понесених позивачем судових витрат в сумі 4500,00 грн. на оплату професійної правничої правової допомоги в суді першої інстанції представником позивача до суду надано копії:   копію договору про надання правової допомоги №367 від 03.12.2021; копію розрахунку витрат на правову допомогу №1 від 24.01.2022 згідно з договором №365 від 03.12.2021;   копію акта прийому передачі виконаних робіт №1 від 24.01.2022;   копія квитанції про сплату послуг у надання правової допомоги №1 від 24.01.2022 на суму 4500,00 грн.
Враховуючи те, що адміністративна справа віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності, та, зважаючи на характер спірних правовідносин та перелік наданих послуг, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що заявлені судові витрати на оплату професійної правничої правової допомоги не є співмірними складності справи, а сума судових витрат позивача на оплату професійної правничої правової допомоги в суді першої інстанції, що підлягає відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, має становити 1000,00 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Отже, з огляду на зміст ч. 1 ст. 308 КАС України, в іншій частині рішення суду першої інстанції перегляду не підлягає.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.
Керуючись статтями 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 08 червня 2022 року у справі № 280/2678/22 залишити без мін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
   
          Головуючий суддя                                                                      О.М. Панченко 

          Суддя                                                                                          С.М. Іванов 

          Суддя                                                                                          В.Є. Чередниченко