Постанова
Іменем України
 
26 вересня 2022 року
м. Київ
 
справа № 592/11862/21
провадження № 61-7659св22
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Червинської М. Є.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Акціонерне товариство «Альфа-Банк»,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 07 лютого 2022 року у складі судді Косолап М. М. та постанову Сумського апеляційного суду від 21 липня 2022 року у складі колегії суддів: Кононенко О. Ю., Собини О. І., Ткачук С. С.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1. Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
 
У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом 
до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (далі - АТ «Альфа-Банк») про зобов`язання провести реструктуризацію за договором споживчого кредиту.
 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19 червня 2008 року між ним і Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» (далі - ПАТ «Сведбанк») укладено кредитний договір № 1801/0608/71-101, на забезпечення виконання якого, у цей же день укладено іпотечний договір № 1801/0608/71-101-Z-1, предметом якого 
є квартира за адресою: АДРЕСА_1 . 
 
25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» і ПАТ «Альфа-Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за вказаним кредитним договором.
 
23 квітня 2021 року набув чинності Закон України від 13 квітня 2021 року 
№ 1381-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті». На виконання вказаного Закону 09 липня 2021 року він звернувся із заявою до АТ «Альфа-Банк» про проведення обов`язкової реструктуризації заборгованості за договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, повідомив про виконання всіх визначених умов та надав необхідні документи. 
 
Листом від 30 липня 2021 року № 66879-34-б/б відповідач повідомив, 
що зобов`язання за кредитним договором не підлягають реструктуризації, оскільки документи подано не у повному обсязі: до заяви не долучено довідку про доходи позичальника, майнового поручителя та членів їх сімей; свідоцтво про шлюб або довідка нотаріуса про не перебування у шлюбі.
 
10 серпня 2021 року, вважаючи лист банку вимогою про надання додаткових документів, він надіслав поштою доповнення до заяви від 09 липня 2021 року 
та додав документи. Однак, листом від 09 вересня 2021 року № 78772-34-б/б відповідач повідомив, що подана заява не відповідає вимогам Закону України «Про споживче кредитування». Відмову вважає необґрунтованою, оскільки ним подав усі необхідні документи, він є позичальником і іпотекодавцем.
 
Вказував, що закон вимагає відсутності іншого житлового нерухомого майна саме у позичальника або майнового поручителя і саме на дату подання заяви про обов`язкову реструктуризацію, а щодо членів сім`ї такої вимоги 
не передбачає, тому відповідач був зобов`язаний не пізніше 13 вересня 2021 року здійснити всі обчислення, необхідні для реструктуризації та надіслати позичальнику поштою рекомендованим листом інформацію про зміну зобов`язання за результатами проведеної реструктуризації.
 
Просив суд зобов`язати АТ «Альфа-Банк» здійснити всі обчислення, необхідні для проведення реструктуризації за його заявою від 09 липня 2021 року 
(з доповненнями від 10 серпня 2021 року) за кредитним договором від 19 червня 2008 року № 1801/0608/71-101 в порядку, передбаченому Законом України «Про споживче кредитування» з урахуванням змін, внесених Законом України від 13 квітня 2021 року № 1381-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті», та надіслати позичальнику рекомендованим листом інформацію про зміну зобов`язань 
за результатами реструктуризації (включаючи інформацію про всі наявні зобов`язання позичальника за результатами проведення реструктуризації станом на день проведення реструктуризації та новий графік платежів).
 
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
 
Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 07 лютого 2022 року, залишеним без змін постановою Сумського апеляційного суду від 21 липня 
2022 року, позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.
 
Суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов висновку, 
що відповідно пункту 7 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», що визначає особливості здійснення реструктуризації зобов`язань, передбачених договором, яким доповнено Закон, згідно з Законом України від 13 квітня 2021 року № 1381-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих 
в іноземній валюті», який набрав чинності 23 квітня 2021 року, за наявності станом на 23 квітня 2021 року між сторонами спору щодо розміру заборгованості за кредитним договором від 19 червня 2008 року № 1801/0608/71-101
і відкритого у Зарічному районному суді м. Суми провадження у справі 
за позовом АТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення достроково заборгованості за договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, та відсутності на час розгляду цієї справи рішення суду, що набрало законної сили, позивач повинен був подати заяву про проведення реструктуризації після спливу тримісячного строку з дня набрання чинності цим пунктом (23 квітня 2021 року), але не пізніше двох місяців з дня набрання законної сили рішенням суду в такій справі. Встановивши, що із заявою про проведення реструктуризації ОСОБА_1 звернувся 09 липня 2021 року, тобто, до спливу тримісячного строку з дня набрання чинності пунктом 7 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», відсутні підстави для зобов`язання відповідача вчиняти дії, заявлені у позові.
 
Узагальнені доводи касаційної скарги
 
У серпні 2022 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу 
у якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права 
та порушення норм процесуального права, просив оскаржувані судові рішення скасувати і справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що судами неправильно застосовано норми Закону України від 13 квітня 2021 року № 1381-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» і Розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» щодо строку подання заяви про реструктуризацію, оскільки вони не звужують обсягу прав позичальника щодо цього строку, 
а навпаки встановлюють додаткові строки подання заяви. Крім того, наявність судової справи про стягнення заборгованості за кредитним договором, заборгованість за яким підлягає реструктуризації, не перешкоджає кредитору провести розрахунок такої реструктуризації, будь-яких застережень закон 
не містить. 
 
Підставою касаційного оскарження судових рішень зазначає пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України та пункт четвертий частини третьої статті 411 ЦПК України.
 
Доводи інших учасників справи
 
У вересні 2022 року АТ «Альфа-Банк» надіслало до Верховного Суду відзив 
на касаційну скаргу, в якому просило залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін. 
 
У вересні 2022 року ОСОБА_1 надіслав до Верховного Суду відповідь 
на відзив на касаційну скаргу.
 
Рух справи у суді касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 22 серпня 2022 року відкрито касаційне провадження у справі № 592/11862/21, витребувано її з Ковпаківського районного суду м. Суми.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судом
 
19 червня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» і ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 1801/0608/71-101, за умовами якого банк надав позивачу грошові кошти в сумі 70 000,00 дол. США на строк з 19 червня 2008 року 
до 18 червня 2038 року включно та на умовах, передбачених у договорі, 
а позивач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у терміни, передбачені цим договором.
 
Пунктом 1.2 кредитного договору передбачено, що кредит наданий з метою подальшої конвертації суми отриманого кредиту у національну валюту України та внесення коштів у національній валюті України як оплати за договором купівлі-продажу, зазначеним у пункті 1.4 цього договору, а саме чотирикімнатної квартири АДРЕСА_2 .
 
19 червня 2008 року на забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 1801/0608/71-101 укладено іпотечний договір 
№ 1801/0608/71-101-Z-1, за яким ОСОБА_1 передав в іпотеку іпотекодержателю нерухоме майно - квартиру 
АДРЕСА_2 . Іпотекодавець підтвердив, що його дружина згодна з укладенням цього договору та його умовами, про що надала письмову згоду.
 
25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» і ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за цим кредитним договором.
 
15 червня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» і ПАТ «Альфа-Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за цим договором та відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором від 19 червня 2008 року 
№ 1801/0608/71-101, який був укладений між ВАТ «Сведбанк» 
і ОСОБА_1 , на користь ПАТ «Альфа-Банк».
 
09 липня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до АТ «Альфа-Банк», яке 
є правонаступником ПАТ «Альфа-Банк», із заявою про обов`язкову реструктуризацію заборгованості за договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, за кредитним договором від 19 червня 2008 року 
№ 1801/0608/71-101, зобов`язання за яким забезпечені іпотечним договором 
від 19 червня 2008 року № 1801/0608/71-101-Z-1, предметом іпотеки за яким 
є квартира АДРЕСА_2 .
 
У заяві ОСОБА_1 повідомив, що за кредитним договором йому надано споживчий кредит в іноземній валюті (долар США) на часткову оплату придбання житлової нерухомості, яка є предметом іпотеки, є непогашені зобов`язання; станом на 01 січня 2014 року простроченої заборгованості 
за кредитним договором немає; квартира є фактичним та зареєстрованим місцем проживання позичальника та членів його сім`ї; інших об`єктів житлової нерухомості ні позичальник, ні члени його сім`ї не мають. До заяви додав: довідку про склад сім`ї та інформацію з Державного реєстру речових прав 
на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно стосовно кожного члена сім`ї позичальника.
 
Листом від 30 липня 2021 року, № 66879-34-б/б АТ «Альфа-Банк» повідомило ОСОБА_1 про розгляд його заяви про проведення реструктуризації 
та її невідповідність вимогам пунктів 4, 7 Закону України «Про споживче кредитування», документи подано не в повному обсязі. Зокрема, до заяви 
не долучено довідким про доходи позичальника, майнового поручителя і членів 
їх сімей за останні 6 місяців або декларації фізичної особи-підприємця 
за останні 4 квартали; свідоцтво про шлюб або довідку від нотаріуса про неперебування 
у шлюбі.
 
10 серпня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до АТ «Альфа-Банк» 
з доповненням до заяви від 09 липня 2021 року, у якому заяві зазначив, 
що відповідно до Закону України від 13 квітня 2021 року № 1381-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» ним наведено всю необхідну інформацію та подано документи, звернув увагу, що на вимогу кредитора подаються документи про доходи іпотекодавця (позичальника та/або майнового поручителя) та членів його сім`ї, тому лист від 30 липня 2021 року розцінив як вимогу з надання додаткових документів. Надав документи про доходи позичальника та членів його сім`ї - дружини, повідомив що неповнолітні діти доходів не мають, надав копію свідоцтва про шлюб та наполягав на проведенні обов`язкової реструктуризації.
 
Листом від 09 вересня 2021 року, № 78772-34-б/б АТ «Альфа-Банк» повідомило ОСОБА_1 про розгляд його заяви та її невідповідність вимогам абзацу 2 підпункту 2 пункту 7 Закону. Зазначено, що згідно з інформаційною довідкою 
з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо майна суб`єкта, встановлено відчуження 02 липня 2021 (договір дарування) членом сім`ї позичальника (іпотекодавця) іншого житлового нерухомого майна (квартири за адресою: АДРЕСА_3 ).
 
Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 травня 2021 року, яке набрало законної сили 22 червня 2021 року, справа № 592/14357/19 за позовом ОСОБА_1 до АТ «Альфа-Банк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Михайленко С. А., приватний виконавець виконавчого округу Сумської області Закорко В. В., визнано таким, 
що не підлягає виконанню, виконавчий напис нотаріуса від 15 лютого 2019 року про звернення стягнення на квартиру 
АДРЕСА_2 . Цим рішенням суду встановлено, що на час вчинення виконавчого напису - 15 лютого 2019 року, на розгляді Зарічного районному суду м. Суми з 11 вересня 2015 року вже перебував спір щодо розміру заборгованості за кредитним договором від 19 червня 2008 року 
№ 1801/0608/71-101.
 
Станом на 01 січня 2014 року у ОСОБА_1 не було простроченої заборгованості за кредитним договором від 19 червня 2008 року № 1801/0608/71-101. Разом з тим, згідно з розрахунком заборгованості 
за кредитним договором, станом на 12 серпня 2015 року заборгованість ОСОБА_1 становила 58 242,99 дол. США, що становить 1 244 742,97 грн.
 
У провадженні Зарічного районного суду м. Суми перебуває цивільна справа 
№ 591/6417/15-ц за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором на підставі статті 1050 ЦК України, провадження у якій поновлено ухвалою суду від 19 липня 2021 року після набрання законної сили рішенням суду про визнання договорів недійсними та зупинено у подальшому за клопотанням позивача до розгляду цієї справи.
 
Станом на 09 липня 2021 року у власності позичальника ОСОБА_1 перебувало нерухоме майно, як частково придбане за рахунок кредитних коштів 
та є предметом іпотеки - чотирикімнатна квартира 
АДРЕСА_2 , в ній були зареєстровані позивач - 
ОСОБА_1 , його дружина - ОСОБА_2 та четверо неповнолітніх дітей.
 
Станом на 09 липня 2021 року у власності членів сім`ї позичальника об`єктів нерухомого майна, віднесених до об`єктів житлового фонду, не перебувало.
 
За Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 
та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна позивач ОСОБА_1 з 22 квітня 2005 року був власником квартири за адресою: 
АДРЕСА_3 , яка за договором дарування квартири від 20 липня 2017 року стала власністю його дружини -                     ОСОБА_2 , а 02 липня 2021 року вказана квартира набута за договором дарування у власність ОСОБА_3 
 
19 жовтня 2021 року Зарічний районний суд м. Суми відкрив провадження 
за позовом АТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсними договорів дарування квартири та скасування державної реєстрації права власності на вказане нерухоме майно.
 
2. Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
 
Переглядаючи ув касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції 
в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).
 
В ухвалі Верховного Суду від 22 серпня 2022 року вказано, що касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 3 частини другої статті 389 ЦПК України та пунктом четвертим частини третьої статті 411 ЦПК України.
 
Перевіривши доводи касаційної скарги, а також матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.
 
Мотиви і доводи Верховного Суду та застосовані норми права
 
Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням 
є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити 
на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, 
а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
 
Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони 
в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) 
і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
 
Відповідно до частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання 
є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
 
Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
 
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов 
не допускається.
 
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
 
Відповідно до частини першої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
 
Відповідно до статті 17 Закону України «Про споживче кредитування» кредитодавець має право проводити за погодженням із споживачем реструктуризацію зобов`язань за договором про споживчий кредит. Реструктуризація зобов`язань за договором про споживчий кредит - це зміна істотних умов договору про споживчий кредит, що здійснюється кредитодавцем на договірних умовах із споживачем і впливає на умови та/або порядок повернення такого кредиту.
 
23 квітня 2021 року набув чинності Закон України від 13 квітня 2021 року 
№ 1381-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» і розділ IV «Прикінцеві 
та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» доповнено пунктом 7, яким передбачено, що зобов`язання позичальників 
за договорами про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, що відповідають зазначеним у цьому пункті критеріям (незалежно від дати укладення договору), підлягають обов`язковій реструктуризації на вимогу позичальника у порядку та на умовах, встановлених цим пунктом.
 
Згідно із підпунктом 2 пункту 7 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» для проведення обов`язкової реструктуризації вимагається виконання хоча б однієї з таких умов, зокрема, 
у власності позичальника або майнового поручителя, який є власником предмета іпотеки - об`єкта незавершеного житлового будівництва, відсутнє інше житлове нерухоме майно (крім житлового нерухомого майна, що розташоване 
на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі).
 
Крім того, підпунктом 3 пункту 7 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що реструктуризація зобов`язань, передбачених договором, здійснюється протягом трьох місяців 
з дня набрання чинності цим пунктом, крім таких випадків: у разі наявності 
на день набрання чинності цим пунктом у суді відкритого провадження у справі, предметом спору в якій є права та обов`язки сторін за договором, щодо реструктуризації зобов`язань за яким подається заява, та/або права та обов`язки сторін за іпотечним договором, укладеним для забезпечення виконання передбачених цим договором зобов`язань, та/або договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, та відсутності рішення суду, що набрало законної сили, заява про проведення реструктуризації може бути подана після спливу тримісячного строку з дня набрання чинності цим пунктом, але не пізніше двох місяців з дня набрання законної сили рішенням суду в такій справі.
 
Установивши, що ОСОБА_1 з 22 квітня 2005 року був власником квартири за адресою: АДРЕСА_3 , яка за договором дарування квартири від 20 липня 2017 року стала власністю його дружини - ОСОБА_2 , а 02 липня 2021 року за договором дарування набута у власність ОСОБА_3 , наявності з вересня 2015 року до тепер між сторонами існує спір щодо розміру заборгованості за кредитним договором, суди дійшли обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову. 
 
Доводи, наведені у касаційній скарзі, зводяться до незгоди з висновками судів попередніх інстанцій щодо встановлення обставин справи та тлумачення норм матеріального й процесуального права, вони містять посилання на факти, 
що були предметом дослідження й оцінки судів попередніх інстанцій, зокрема апеляційного суду, який належним чином їх спростував. Відповідно до статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини 
та переоцінювати докази.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржуване судове рішення ухвалено без додержання норм матеріального та процесуального права. У зв`язку з наведеним колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, оскаржувані судові рішення - без змін.
 
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної 
чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
 
Оскільки в цій справі оскаржувані судові рішення підлягають залишенню без змін, розподілу судових витрат Верховний Суд не здійснює.
 
Керуючись статтями 400, 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 07 лютого 2022 року 
та постанову Сумського апеляційного суду від 21 липня 2022 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту 
її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                           С. Ю. Бурлаков
 
                                                                                                                        В. М. Коротун
 
                                                                                                                        М. Є. Червинська