УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №295/17385/21 Головуючий у 1-й інст. Чішман Л.М. 
Категорія 44    Доповідач Талько О. Б. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді:         Талько О.Б., 
суддів:                         Шевчук А.М., Коломієць О.С.,
за участю секретаря     Франчука В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 295/17385/21 за позовом  ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної шкоди, завданої законом, що визнаний неконституційним, за апеляційною скаргою   ОСОБА_1 на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 23 травня 2022 року, постановлену під головуванням судді Чішман Л.М.,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що є потерпілою від Чорнобильської катастрофи 1 категорії, має інвалідність внаслідок захворювання, пов`язаного з наслідками аварії на ЧАЕС, та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області, де отримує пенсію відповідно до положень статті 54 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». З 1 січня 2015 року вказану норму викладено в новій редакції згідно із Законом України від 28 грудня 2014 року №76-VIII. Зокрема, частиною 5 статті 54 зазначеного Закону України передбачено, що умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсій визначає Кабінет Міністрів України в актах із відповідних питань. Рішенням Конституційного Суду України від 7 квітня 2021 року у справі №3-333/2018 визнано такою, що не відповідає Конституції України частину 3 статті 54 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції Закону України від 28 грудня 2014 року.
       При цьому, у своєму рішенні Конституційний суд зазначив, що громадяни України, на яких поширюється дія статті 54 вказаного Закону України, мають право на відшкодування шкоди, якої вони зазнали внаслідок дії частини 3 статті 54 цього Закону в редакції Закону України від 28 грудня 2014 року.
        ОСОБА_1 вказує, що внаслідок застосування закону, який був визнаний неконституційним, їй спричинено матеріальну шкоду внаслідок недоотриманих пенсійних виплат в розмірі 520398 грн. 59 коп. протягом періоду з 1 січня 2015 року по 30 червня 2021 року.
       Враховуючи вищезазначене, позивачка просила стягнути з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом безспірного списання з єдиного Казначейського рахунку Державною казначейською службою України на її користь 520398 грн. 59 коп. 
       Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 23 травня 2022 року провадження у справі закрито на підставі пункту 1 частини 1 статті 255 ЦПК України.
       В апеляційній скарзі позивачка, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
       На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що у своєму позові вона не просить вирішити публічно-правовий спір, а ставить питання про відшкодування спричиненої їй матеріальної шкоди відповідно до положень ЦК України.
       Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
       Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що спірні правовідносини належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, оскільки позов пред`явлено до Держави Україна в особі Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Державної казначейської служби України, які є суб`єктами владних повноважень, щодо відшкодування матеріальної шкоди у вигляді недоотриманих позивачкою пенсійних виплат.
       Колегія суддів погоджується з таким висновком.
       Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
       Відповідно до положень частини 1 статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
       Справою адміністративної юрисдикції у розумінні пункту 1 частини 1 статті 4 КАС України є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.
       Згідно з приписами пункту 1 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень ( нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.
       Ужитий у цій нормі термін « суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень ( пункт 7 частини 1 статті 4 КАС України).
       Отже, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є наявність публічно-правового спору, тобто спору, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції і який виник у зв`язку з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.
       До адміністративної юрисдикції відноситься справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один з його учасників — суб`єкт владних повноважень, здійснює владні управлінські функції, у цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.
       Відповідачем у цій справі є Держава Україна в особі Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області та Державної казначейської служби України, які є суб`єктами владних повноважень.
       Предметом спору є матеріальна шкода у вигляді недоотриманої пенсії, яка передбачена статтею 54 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
       Вирішення цього спору по суті буде залежати від правомірності нарахування та виплати позивачці недоотриманої пенсії, а такі правовідносини за своїм змістом є публічно-правовими та ґрунтуються на нормах публічного права, а тому мають розглядатися за правилами адміністративного судочинства.
       Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано закрив провадження у справі.
       Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Керуючись ст. ст. 259,268,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 23 травня 2022 року, - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: