ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
26 вересня 2022 року           справа №200/15282/21 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді Компанієць І.Д. (суддя-доповідач),
суддів Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г., 
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від  23 грудня 2021 року у справі  №200/15282/21 (головуючий І інстанції Кочанова П.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

                                                    ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:
-визнати незаконним  та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 06 жовтня 2021 року №056550003734 щодо відмови в призначенні пільгової пенсії відповідно до п.1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове держане пенсійне страхування» за Списком №1;
-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до страхового стажу та до пільгового стажу за Списком №1 період роботи з 1 серпня 2015 року по 28 лютого 2017 року на посаді слюсаря-ремонтника Сірчанокислотного цеху №39 в Костянтинівському державному хімічному заводі та повторно розглянути заяву від 11 серпня 2021 року про призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.1 ч.2 ст. 114 Закону №1058 за Списком №1.
В обґрунтування позову зазначив, що звернувся до відповідача  з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 
Рішенням відповідача від 6 жовтня 2021 року протиправно відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах в зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу за списком №1.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від  23 грудня 2021 позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 6 жовтня 2021 року № №056550003734 про відмову ОСОБА_1 у призначені пенсії.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області  повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11 серпня 2021 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та зарахувати до страхового та пільгового стажу за списком №1 період роботи з 1 серпня 2015 року по 28 лютого 2017 року на Костянтинівському державному хімічному заводі.
Вирішено питання судових витрат по справі.
Не погодившись з судовим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти  постанову, якою відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.
Обґрунтування апеляційної скарги.
Позивач не надав довідок, уточнюючих пільговий стаж роботи за період роботи з 01.08.2015 по 28.02.2017 слюсарем-ремонтником в сірчанокислотному цеху в Костянтинівському державному хімічному заводі, а за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, відсутня інформація про сплату страхувальником страхових внесків. 
Отже,  зазначений період роботи позивача не підлягає зарахуванню до страхового та пільгового стажу, як наслідок, у позивача відсутній пільговий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону №1058.
Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
З огляду на наведене суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції тільки в межах доводів апеляційної скарги відповідача.
Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи. 
Сторони про дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає заяву у порядку письмового провадження.
Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановив наступне.
Фактичні обставини справи.
11 серпня 2021 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 06.10.2021 року №056550003734 відмовлено у призначенні пенсії. Рішення мотивоване тим, що пільговий стаж позивача становить 9 років 7 місяців, до пільгового стажу не зараховано період з 01.08.2015 року по 28.02.2017 року, оскільки в реєстрі застрахованих осіб відсутня інформація про сплату страхових внесків. Також зазначено, що уточнююча довідка, підтверджуюча пільговий характер роботи видана за одним підписом, що не відповідає Додатку №5 до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній.
В трудовій книжці позивача міститься запис, що він у період з 01.08.2015 року по 28.02.2017 року працював на Костянтинівському державному хімічному заводі, слюсарем-ремонтником 6 розряду.
Довідкою, виданою Костянтинівським державним хімічним заводом від 30.07.2021 року №25/28 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки, або відповідних записів у ній, підтверджується робота позивача у спірний період з 01.08.2015 року по 28.02.2017 року на Костянтинівському державному хімічному заводі слюсарем-ремонтником, що передбачена списком №1 розділ VIII підрозділ п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 №461.
Згідно до наказів Костянтинівського державного хімічного заводу від 1 червня 1994 року №166, від травня 1999 року №63, від 28 травня 2004 року №111, від 31 грудня 2004 року №32, від 28 травня 2009 року №43, від 31 грудня 2009 року №119, від 25 грудня 2014 року №158 «Про атестацію робочих місць», виконання позивачем робіт слюсарем-ремонтником в сірчанокислотному цеху затверджено списком №1.
Матеріали справи містять також виписку з книги обліку робочого часу на ремонті технологічного обладнання в основних цехах Костянтинівського державного хімічного заводу слюсаря-ремонтника сірчанокислотного цеху №39 Формагея О.В. від 30.07.2021 року №25/28.
Індивідуальні відомості про застраховану особу (форма ОК-5) свідчать, що за періоди з 01.08.2015 року по 28.02.2017 року страхові внески до Пенсійного фонду України не надходили. Разом з тим, з відомості  також вбачається, що позивачу у вищенаведеному періоді нараховувалася заробітна плата, на яку відповідно нараховувався єдиний соціальний внесок.
Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що записами в трудовій книжці позивача підтверджено пільговий характер роботи у спірний період, а обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату внесків законом покладено на страхувальника.
Оцінка суду.
Відповідно до частини другої  статті 19 Конституції України  органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-ІV (далі - Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.
Згідно підпункту 1 пункту 2 Прикінцевих положень Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-У1, який набрав чинності з 1 січня 2004 року (далі – Закон №1058), пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України „Про пенсійне забезпечення".
На підставі пункту 1 частини другої статті 114 Закону №1058, на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
На підставі статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно з пунктом 10 Порядку застосування списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (далі - Порядок № 383) для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637).
Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 р. №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. 
Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 р. № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. 
Тобто, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації вимагається в  двох випадках: 
1) відсутність трудової книжки;
2) відсутність в трудовій книжці  відомостей, які визначають право на пенсію на пільгових умовах.
Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі №   234/13910/17 та від 7 березня 2018 року у справі №233/2084/17.
Як свідчать матеріали справи, пенсійним органом не зараховано до пільгового стажу позивача період його роботи з 01.08.2015 року по 28.02.2017 року в зв`язку з відсутністю в реєстрі застрахованих осіб інформації про сплату страхових внесків.
Між тим, трудовою книжкою позивача підтверджується, що він з 01.08.2015 року по 28.02.2017 року працював на Костянтинівському державному хімічному заводі, слюсарем-ремонтником 6 розряду.
Записи в трудовій книжці позивача виконані без перекреслень, виправлень, чітким правописом, у чіткій послідовності та відповідності дати, номеру запису з посиланням на відповідний наказ, на підставі якого внесено відповідний запис, і завірені печаткою роботодавця, тобто здійснені відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 № 58.
Також довідкою, виданою Костянтинівським державним хімічним заводом від 30.07.2021 року №25/28 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки, або відповідних записів у ній, підтверджується робота позивача у спірний період з 01.08.2015 року по 28.02.2017 року на Костянтинівському державному хімічному заводі слюсарем-ремонтником, що передбачена списком №1 розділ VIII підрозділ п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 №461.
Тобто, трудова книжка та уточнююча довідка містять повну інформацію про роботу позивача в пільгових умовах, також містять повні відомості про характер виконуваних позивачем робіт, оскільки зазначеними записами чітко визначено, що у спірний період позивач виконував роботу з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Наказами про атестацію, випискою з книги обліку робочого часу також підтверджено, що у період з 01.08.2015 року по 28.02.2017 року позивач працював на Костянтинівському державному хімічному заводі слюсарем-ремонтником, та робота на цій посаді передбачена списком №1 розділ VIII підрозділ п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 №461.
Таким чином, сукупність наданих вищезазначених доказів підтверджує пільговий характер роботи позивача   з 01.08.2015 року по 28.02.2017 року.
Щодо доводів відповідача, що цей період не може бути зарахований до пільгового стажу позивача,  оскільки підприємством не сплачувалися  внески до ПФУ суд зазначає наступне.
На підставі статті 20  Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.
Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.
Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
Відповідно до статті 106 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.
Таким чином, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника, та вказані внески підлягають сплаті незалежно від його фінансового стану.
Отже, несвоєчасне виконання підприємством обов`язку по своєчасній сплаті страхових внесків до Пенсійного фонду України фактично позбавило позивача соціальної захищеності, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.
Особа не повинна відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування пенсійним органом до страхового стажу особи при призначенні пенсії періоду її роботи, відносно яких відсутні відомості про сплату страхових внесків.
Отже, відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії позивачу за спірний період не є підставою для позбавлення позивача права на призначення йому пенсії.
Вказаний висновок узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 27 березня 2018 року у справі № 208/6680/16-а, від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а, від 1 листопада 2018 року у справі № 199/1852/15-а, від 30 липня 2019 року у справі № 373/2265/16-а.
З огляду на викладене, відповідачем протиправно не зараховано період роботи позивача з 01.08.2015 року по 28.02.2017 року  до пільгового стажу.
На підставі пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25 листопада 2005 року,  в редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року №13-1) при прийманні документів орган, що призначає пенсію:
1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж.
2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;
3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).
Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Згідно пункту 4.7 Порядку право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.
На підставі викладеного суд  приходить до висновку, що рішення відповідача про відмову позивачу в призначенні пенсії не відповідає вимогам щодо всебічного, повного та об`єктивного розгляду всіх поданих документів, є неправомірним, а тому суд першої інстанції вірно, з огляду на обрання ефективного способу захисту порушеного права позивача, скасував рішення відповідача  з  зобов`язанням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії з зарахуванням до страхового та пільгового стажу спірного періоду роботи позивача.
Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За приписами пункту 1 частини 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Оскільки судове рішення в межах доводів апеляційної скарги є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для її задоволення  та скасування  рішення суду першої інстанції не вбачається.
Як визначено пунктом  3 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Згідно з пунктом 2 частини п`ятої 5  статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Отже зазначена справа відноситься до справ незначної складності, тому судове рішення за наслідками апеляційного розгляду в цій справі касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених  п.2 ч.5  ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                   ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від  23 грудня 2021 року у справі  №200/15282/21 – залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від  23 грудня 2021 року у справі  №200/15282/21  – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 26 вересня 2022 року є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених ст. 328 КАС України.     
Повне судове рішення складено 26 вересня 2022 року.

Головуючий суддя                                                                                     І.Д. Компанієць    

Судді                                                                                             А.В. Гайдар

                                                                                                                   Е.Г. Казначеєв