ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/19704/20                                                                      

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

30 листопада 2022 року                                                                                            м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Судді-доповідача: Бужак Н. П.
Суддів: Костюк Л.О., Степанюка А.Г.
За участю секретаря: Шевченко Е.П.
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 серпня 2022 року, суддя Огурцов О.П., у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,-

У С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просив:
- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві про відмову ОСОБА_1 у проведенні перерахунку з 10.01.2020 пенсії за вислугою років, викладене в листі №2600-0303-8/36779 від 17.03.2020, за результатами розгляду заяви, зареєстрованої за №4167/8 від 31.01.2020;
- зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в місті Києві провести перерахунок та виплачувати з 01.02.2020 пенсію за вислугу років ОСОБА_1 , без обмеження її граничного розміру, з розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати, яка зазначена в довідці Генеральної прокуратури України №18-198зп від 19.11.2019, перерахунок здійснити з урахуванням раніше проведених виплат.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відсутність нормативного документу, і регулювання умов і порядку перерахунку пенсій не може позбавити позивача, гарантованого Конституцією і Законом України "Про прокуратуру" права, оскільки встановлене та наявне право на перерахунок призначених працівникам прокуратури пенсій не може бути нівельоване у зв`язку з тим, що органи влади України не встановили порядку, за яким зазначена гарантія повинна бути дотримана та реалізована. Також позивач зазначив про те, що перерахунок пенсії має бути йому здійснений у розмірі 90% від суми місячної заробітної плати на підставі довідки №18- 198зп від 19.11.2019 без обмеження її граничного розміру.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 серпня 2022 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві про відмову ОСОБА_1 у проведенні перерахунку з 10.01.2020 пенсії за вислугою років, викладене в листі №2600-0303-8/36779 від 17.03.2020, за результатами розгляду заяви, зареєстрованої за №4167/8 від 31.01.2020. Зобов`язано Головне Управління Пенсійного фонду України в місті Києві провести перерахунок та виплачувати з 01.02.2020 пенсію за вислугу років ОСОБА_1 , яка зазначена в довідці Генеральної прокуратури України №18-198зп від 19.11.2019, перерахунок здійснити з урахуванням раніше проведених виплат. В решті позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. 
Згідно з п.3 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорії незначної складності.
У відповідності до п.2 ч.1 ст. 263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо: оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.
Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, не вбачає підстав для задоволення клопотання про вихід із письмового провадження та проведення розгляду апеляційної скарги за участю учасників справи у відкритому судовому засіданні.
В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов`язкова.
З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом першої інстанції встановлено, що постановою Дарницького районного суду міста Києва від 11.05.2016 в адміністративній справі № 753/5591/16-а визнано неправомірними дії Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» в редакції від 16.07.2015 № 578-VIII та зобов`язано Лівобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві з 23.10.2015, дня первинного звернення, призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугою років відповідно до норм Закону України «Про прокуратуру». Вказана постанова набрала законної сили.
19.11.2019 Генеральною прокуратурою України видано ОСОБА_1 довідку №18-198зп про розмір його заробітної плати.
Наказом Офісу Генерального прокурора від 08.01.2020 №80ц відповідно до підпункту 5 пункту 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення діяльності Державного бюро розслідувань» від 03.12.2019 №305-IX, керуючись статтею 9 Закону України «Про прокуратуру», пунктом 19 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» звільнено ОСОБА_1 з посади заступника начальника першого слідчого відділу управління спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України та органів прокуратури з 09.01.2020 у зв`язку з переведенням для подальшої роботи до Державного бюро розслідувань (п. 5 ст. 36 КЗпП України).
31.01.2020 ОСОБА_1 подано до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві заяву про перерахунок пенсії за вислугою років в якій викладено прохання здійснити з 10.01.2020 перерахунок раніше призначеної йому пенсії за вислугою років у зв`язку з звільненням з органів прокуратури, на підставі прийнятого 13.12.2019 і офіційного опублікованого та вступившого в силу Рішення Конституційного Суду України, яким, з дати його прийняття, врегульовано питання умов та порядку перерахунку раніше призначених прокурорам пенсій за вислугою років. До зазначеної заяви було додано довідку про розмір заробітної плати ОСОБА_1 за посадою «заступник начальника відділу», видану Генеральною прокуратурою України та підписану керівником Генеральної прокуратури України та головним бухгалтером Генеральної прокуратури України та наказ Генерального прокурора №80ц від 08.01.2020 про звільнення ОСОБА_1 з органів прокуратури з 09.01.2020.
Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві за результатами розгляду заяви позивача прийнято рішення від 31.01.2020 №888270, яким у перерахунку пенсії згідно статті 86 Закону України «Про прокуратуру» ОСОБА_1 відмовлено. 
В зазначеному рішенні вказано наступне: «З урахуванням статті 58 Конституції України, статті 91 Закону України «Про Конституційний суд України» обставини, які дають право на перерахунок пенсій повинні виникнути, а заява на відповідний перерахунок повинна бути подана після 13.12.2019 року.
Після 13.12.2019 нормативно-правові акти про підвищення заробітної плати працівникам органів прокуратури не приймалися, відповідно до пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1155, яка прийнята до ухвалення рішення Конституційним судом України, передбачено, що зміна розмірів посадових окладів для працівників прокуратури, передбачених цією постановою, не є підставою для перерахунку пенсій, що призначені згідно із Законом України "Про прокуратуру".
Документи про складові заробітної плати на момент виникнення права на перерахунок заявником не надані.
Таким чином, відсутні підстави для перерахунку пенсії по заяві від 31.01.2020».
Також листом від 17.03.2020 № 2600-0303-8/36775 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомило ОСОБА_1 про те, що згідно матеріалів пенсійної справи він не працює з 09.01.2020, водночас для перерахунку пенсії ним не надано оригіналу довідки про складові заробітної плати станом на момент виникнення права на перерахунок, з огляду на що йому відмовлено в перерахунку пенсії відповідно до Закону України "Про прокуратуру" у зв`язку з відсутністю підстав.
Позивач вважаючи, що йому має бути здійснено з 10.01.2020 перерахунок пенсії на підставі довідки Генеральної прокуратури України №18-198зп від 19.11.2019 у розмірі 90% місячної (чинної) заробітної плати без обмеження її максимального розміру звернувся з відповідним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із положеннями статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. 
Відповідно до статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Базовим (рамковим) нормативно-правовим актом, який визначає права, принципи, підстави, механізм та умови призначення, перерахунку і виплати пенсії за вислугу років працівникам органів прокуратури був і є Закон України «Про прокуратуру»: до 15 липня 2015 року - Закон № 1789-ХІІ, з цієї дати - Закон України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ (далі - Закон № 1697-VІІ).
Умови пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих прокуратури до 15 липня 2015 року визначалися статтею 50-1 Закону № 1789-ХІІ.
Так, за ч. 1 статті 50-1 прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Така пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.
Згідно з ч. 13 статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.
Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи (ч. 18 ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ).
Надалі 01 січня 2015 року набрав чинності Закон України від 28 грудня 2014 року № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» (далі - Закон № 76-VIII), яким, зокрема, ч. 18 ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ викладено у такій редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України».
Таким чином, після 01 січня 2015 року повноваження на встановлення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури законодавець делегував Кабінету Міністрів України.
15 липня 2015 року набрав чинності Закон України «Про прокуратуру» № 1697-VІІ, згідно з підпунктом 1 пункту 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» якого визнано таким, що втратив чинність із набранням чинності цим Законом, Закон № 1789-ХІІ, крім, зокрема, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1.
Частиною 20 статті 86 Закону № 1697-VІІ передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.
Таким чином, на час звернення позивача до органу Пенсійного фонду України із заявою про перерахунок пенсії, частини 13 та 18 статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, які визначали право на перерахунок пенсії працівникам прокуратури, втратили чинність, а визначення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури віднесено до повноважень Кабінету Міністрів України.
Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду за результатами перегляду рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у зразковій справі № 825/506/18 (Пз/9901/16/18).
Отже, починаючи з 01 січня 2015 року в Україні жоден закон не визначав ані умов (підстав), ані порядку перерахунку пенсій за вислугу років, призначених на підставі Закону України «Про прокуратуру»; законодавець делегував повноваження щодо встановлення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури Кабінету Міністрів України.
Водночас, впродовж 2015-2019 років Кабінетом Міністрів України не визначалося умов та порядку перерахунку пенсій працівникам прокуратури. 
Однак, рішенням Конституційного Суду України № 7-р(ІІ)/2019 від 13 грудня 2019 року визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення ч. 20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.
Положення ч. 20 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Установлено такий порядок виконання цього Рішення:
- частина двадцята статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення;
- частина двадцята статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII підлягає застосуванню в первинній редакції:
« 20. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду,         збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки».
Відповідно до статті 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Як було зазначено вище, пенсійний орган відмовив позивачу у задоволенні заяви про перерахунок пенсії з мотивів відсутності нормативно-правових актів про підвищення заробітної плати працівникам органів прокуратури.
Так, постановою № 1155 затверджено розміри посадових окладів прокурорів, які працюють в Офісі Генерального прокурора, при цьому позивач ніколи не працював в Офісі Генерального прокурора та звільнився з Генеральної прокуратури України.
За таких обставин положення постанови № 1155 від 11 грудня 2019 року, у тому числі й пункт 7, не розповсюджуюся на умови та порядок перерахунку її пенсії після звільнення з роботи.
Водночас, положення ч. 20 ст. 86 Закону № 1697-VII зі змінами втратили чинність з дня ухвалення Конституційним судом України рішення від 13 грудня 2019 року. Крім того, на момент прийняття Конституційним Судом України зазначеного рішення вже існувала суттєва різниця в оплаті праці діючих працівників прокуратури та розмірі заробітних плат, з яких розраховані пенсії прокурорських пенсіонерів, і така нерівність має усуватись Пенсійним Фондом України шляхом беззастережного (відносно дати ухвалення рішення про збільшення заробітку діючих працівників прокуратури) задоволення заяв пенсіонерів про перерахунок пенсії, поданих після 13 грудня 2019 року.
Також слід звернути увагу на те, що постанова Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 657 є чинною, а тому відсутні підстави для її незастосування.
Таким чином, позивач у зв`язку з прийняттям Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 у справі № 7-р(ІІ)2019 має право на перерахунок пенсії у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок.
Окрім того, посилання відповідача в листі від 17.03.2020 та в рішенні від 31.01.2020 №888270 на те, що позивачем не надано оригіналу довідки про складові заробітної плати станом на момент виникнення права на перерахунок, як на підставу для відмови в здійсненні перерахунку пенсії, колегія суддів важає бнзпідставним, з огляду на наступне.
Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії заяви позивача від 31.01.2020 про перерахунок пенсії до неї було додано довідку про розмір заробітної плати ОСОБА_1 за посадою «заступник начальника відділу», видану Генеральною прокуратурою України та підписану керівником Генеральної прокуратури України та головним бухгалтером Генеральної прокуратури України.
Перейменуванням юридичної особи з «Генеральної прокуратури України» на «Офіс Генерального прокурора» відбулось на підставі наказу Генерального прокурора України №358 від 27.12.2019 «Про окремі питання забезпечення початку роботи Офісу Генерального прокурора», відповідно до пункту 1 якого, юридичну особу «Генеральна прокуратура України» перейменовано в «Офіс Генерального прокурора» без зміни ідентифікаційного коду юридичної особи.
Таким чином станом на 19.11.2019 юридичною особою «Генеральна прокуратура України» було правомірно видано позивачу довідку №18-198зп від 19.11.2019 про розмір заробітної плати.
Окрім того, положеннями частини двадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" визначено, що пенсія працюючим пенсіонерам перераховується, зокрема, в порядку, передбаченому частиною третьою вказаної статті, якою встановлено, що розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі.
При цьому положенням Закону України "Про прокуратуру" не визначено, що довідка про розмір заробітної плати має бути датована датою звільнення працюючого пенсіонера з роботи чи більш пізньою датою.
В довідці від 19.11.2019 № 18-198зп визначено заробітну плату позивача за період з 15.10.2014 по 24.10.2019, тобто за 60 календарних місяців роботи, а отже вона є належним документом для здійснення на її підставі перерахунку пенсії працюючому пенсіонеру, у зв`язку з його звільненням з роботи.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що факт подання позивачем відповідачу заяви від 31.01.2020 щодо перерахунку пенсії згідно Закону України "Про прокуратуру" з довідкою №18-198зп від 19.11.2019 про розмір заробітної плати виданої Генеральною прокуратурою України та наказом №80ц від 08.01.2020 про звільнення ОСОБА_1 з Генеральною прокуратурою України та органів прокуратури з 09.01.2020 є підставою для перерахунку пенсії позивача.
З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про визнання протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві про відмову ОСОБА_1 у проведенні перерахунку та зобов`язання відповідача провести перерахунок та виплачувати з 01.02.2020 пенсію за вислугу років ОСОБА_1 , яка зазначена в довідці Генеральної прокуратури України №18-198зп від 19.11.2019, з урахуванням раніше проведених виплат.
Щодо позовних вимог, які стосуються відсоткового розміру пенсії відносно заробітної плати та її перерахунку без обмеження граничним розміром, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
«Ефективний засіб правого захисту» у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату, винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.
Колегія суддів зазначає, що ключовим правовим питанням у справі, щодо якого фактично виник спір, є право позивача на перерахунок пенсії у зв`язку з підвищенням заробітної плати працівникам органів прокуратури відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №657.
Тому, питання щодо відсоткового розміру заробітної плати для перерахунку пенсії і питання обмеження пенсії максимальним розміром є похідними і повинні вирішуватись після вирішення питання про наявність відповідного права на перерахунок.
Як убачається з матеріалів справи, відповідач у відповідь на заяву позивача про перерахунок пенсії відмовив у такому перерахунку з мотивів відсутності нормативно-правових актів про підвищення заробітної плати працівникам органів прокуратури.
Відтак, спору щодо обмеження пенсії максимальним розміром на час звернення ОСОБА_1 у цій справі до суду не існувало. В даному випадку відповідачем не обмежено максимальний розмір пенсії позивача, так як її перерахунок взагалі не було здійснено, а, в свою чергу, передчасне задоволення вимог щодо необмеження граничного розміру пенсії позивача суперечить основним засадам адміністративного судочинства, оскільки судове рішення не може ставитись в залежність від настання або ненастання обставин, що можуть виникнути в майбутньому.
Відповідач ще не ухвалював рішення щодо перерахунку призначеної позивачу пенсії за вислугу років на виконання цього рішення суду, а тому відсутні підстави вважати, що права останнього у зазначеній частині при здійсненні такого перерахунку будуть порушені.
Оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, вказані позовні вимоги не підлягають задоволенню, як передчасні.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у рішенні від 14.09.2020, залишеного без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.01.2021, у зразковій справі №560/2120/20. У вказаному рішенні зазначено, що вимоги щодо відсотку заробітної плати, з якого відбувається перерахунок пенсії, та вимоги щодо здійснення перерахунку пенсій без обмеження їх граничного розміру, задоволенню не підлягають як передчасні (заявлені на майбутнє).
Згідно з ч. 3 ст. 291 КАС України, при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.
З огляду на те, що дана справа є типовою та відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду від 14.09.2020 у зразковій справі №560/2120/20, суд апеляційної інстанції враховує правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним, підстави для його скасування відсутні, так як суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.
При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 серпня 2022 року.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не має.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 серпня 2022 року - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Суддя-доповідач:                                                                                Бужак Н.П.

Судді:                                                                                          Костюк Л.О.

                                                                                                    Степанюк А.Г.