Постанова  
Іменем України
 
05 жовтня 2022 року
м. Київ
 
справа № 559/524/15-ц
 
провадження № 61-6436св22
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Луспеника Д. Д.,
суддів: Воробйової І. А. (суддя-доповідач), Коломієць Г. В., Лідовця Р. А., 
Черняк Ю. В., 
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 , правонаступником якого є  ОСОБА_2 ,
відповідач - ОСОБА_3 ,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 , в інтересах якого діє адвокат Пасічник Юрій Олександрович, на рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 06 квітня 2015 року у складі судді Федорової Л. П. та постанову Рівненського апеляційного суду від 03 травня 2022 року у складі колегії суддів: Хилевича С. В., Боймиструка С. В., Шимківа С. С.,
ВСТАНОВИВ:
 
1.     Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У березні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до 
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики. 
Позовну заяву мотивовано тим, що відповідач позичив у ОСОБА_1 
54 000,00 дол. США, про що 25 травня 2009 року склав відповідну розписку. Отриману позику зобов`язався повернути до 31 грудня 2012 року, однак зобов`язань не виконав і заборгованості не повернув. Його вимоги щодо виконання позикових зобов`язань ОСОБА_3 нехтує. На день пред`явлення позову ця сума була еквівалентна 851 040,00 грн.
Ураховуючи зазначене, ОСОБА_1 просив суд стягнути з ОСОБА_3 на його користь борг у сумі 54 000,00 дол. США.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області 
від 06 квітня 2015 рокупозов ОСОБА_1 задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики у розмірі 1 258 459,15 грн.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що суму позичених коштів 
у розмірі 54 000 дол. США відповідач, відповідно до умов розписки 
від 25 травня 2009 року, на користь ОСОБА_1 не повернув, тому 
з урахуванням офіційного курсу Національного банку України на 
момент ухвалення рішення вказана сума підлягає стягненню з 
ОСОБА_3 на користь позивача у розмірі 1 258 459,15 грн.
 
Короткий зміст судових рішень суду апеляційної інстанції 
У лютому 2021 року ОСОБА_3 подав апеляційну скаргуна рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 06 квітня 
2015 року та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.
Ухвалою Рівненського апеляційного суду від 12 березня 2021 року поновлено ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 06 квітня 
2015 року.
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер позивач ОСОБА_1 .
Ухвалою Рівненського апеляційного суду від 18 травня 2021 року заяву представника ОСОБА_4 - адвоката Гладчук З. Я. про зупинення провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики, задоволено. Провадження у справі зупинено.
Ухвалою Рівненського апеляційного суду від 03 травня 2022 року залучено до участі у справі ОСОБА_2 як правонаступника ОСОБА_1 .
Постановою Рівненського апеляційного суду від 03 травня 2022 року апеляційну скаргу  ОСОБА_3 залишено без задоволення, а рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 06 квітня 
2015 року - без змін.
Постанову апеляційного суду мотивовано тим, що позичальник не виконав своїх позикових зобов`язань перед ОСОБА_1 на умовах, встановлених розпискою від 25 травня 2009 року, належних і допустимих доказів про повернення спірної позики ОСОБА_3 не надав, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У касаційній скарзі, поданій у липні 2022 року до Верховного Суду, 
 ОСОБА_3 , в інтересах якого діє адвокат Пасічник Ю. О., посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 30 серпня 2022 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі.
У вересні 2022 року справа надійшла до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 28 вересня 2022 року справу призначено 
до розгляду.
 
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
Касаційну скаргу мотивовано тим, що суди першої та апеляційної інстанцій, розглянули справу за відсутності відповідача, у тому числі представника відповідача, який належним чином не був повідомлений про дату, час 
і місце судового засідання; суд не дослідив зібрані у справі докази, які мають значення для правильного вирішення справи. 
Зазначає, що суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження, оскільки ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Суд першої інстанції не забезпечив участі відповідача у розгляді справи. Провадження у справі було відкрите, не зважаючи на обставину неподання позивачем доказів про місце реєстрації та проживання відповідача. 
Також в порушення вимог статті 110 ЦПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) суд відкрив провадження за територіальною підсудністю з підстав наявності у ОСОБА_3 у с. Тараканів Дубенського району Рівненської області майна, яке насправді йому не належало.
В обґрунтування підстав касаційного оскарження судових рішень                      ОСОБА_3 , в інтересах якого діє адвокат Пасічник Ю. О.,посилається на те, що судами попередніх інстанцій застосовано норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
Відзив на касаційну скаргу учасники справи не подали.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Відповідно до розписки від 25 травня 2009 року ОСОБА_3 позичив 
у ОСОБА_1 54 000,00 дол. США, які зобов`язався повернути позикодавцю 
до 31 грудня 2012 року (а.с. 5).
Позичальник не виконав своїх позикових зобов`язань перед ОСОБА_1 на умовах, встановлених розпискою від 25 травня 2009 року.
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 26 березня 2021 року Рівненським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів).
2.     Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження 
в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьоюстатті 411 цього Кодексу.
Касаційна скарга  ОСОБА_3 , в інтересах якого діє адвокат 
Пасічник Ю. О.,підлягає частковому задоволенню.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до вимог частин першої та другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог 
і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі статтею 1046 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається 
у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), 
а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.
Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки.
Саме такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц (провадження 
№ 14-465цс18).
У разі пред`явлення позову про стягнення боргу за позикою кредитор повинен підтвердити своє право вимагати від боржника виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України, суд повинен установити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи 
з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умови.
Такі правові висновки про застосування статей 1046, 1047 ЦК України викладені у постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року 
у справі № 6-63цс13, від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14 та 
від 13 грудня 2017 року у справі № 6-996цс17 та постановах Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі № 569/1646/14-ц (провадження 
№ 61-5020св18), від 14 квітня 2020 року у справі № 628/3909/15 (провадження № 61-42915св18).
Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або речей, у разі відсутності цієї істотної умови договір вважається неукладеним. Сам по собі факт підписання сторонами тексту договору, без передачі грошей або речей, не породжує у майбутнього позичальника обов`язку повернути обумовлену угодою суму грошей або кількість визначених родовими ознаками речей.
Таким чином, факт отримання позичальником грошових коштів, момент їх отримання (як певний проміжок часу) є обов`язковою та істотною умовою договору позики, яку повинен встановити суд у справах цієї категорії.
При встановленні факту неотримання позичальником грошей або речей від позикодавця договір позики вважається неукладеним.
Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду 
від 20 лютого 2019 року у справі № 629/5364/13-ц (провадження
№ 61-22477св18), від 26 лютого 2020 року у справі № 205/5292/15-ц (провадження № 61-3741св19).
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Предметом цього позову є стягнення грошових коштів у сумі 54 000,00 дол. США, отриманих у борг 25 травня 2009 року,що підтверджується розпискою, згідно з якою  ОСОБА_3 зобов`язався повернути ОСОБА_1 вказану суму коштів до 31 грудня 2012 року.
Суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що позивач довів факт отримання відповідачем грошових коштів у позику, на підтвердження чого до суду подано письмовий доказ - розписку від 25 травня 2009 року.
Суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, встановивши, що позичальник не виконав своїх зобов`язань перед 
ОСОБА_1 на умовах, встановлених розпискою від 25 травня 2009 року, належних і допустимих доказів про повернення спірної позики 
у розмірі 54 000,00 дол. США ОСОБА_3 не надав, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.
При цьому апеляційний суд, відхиляючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про повернення суми боргу з посиланням на надані суду квитанції та розписки, зазначив, що ці письмові докази не містять інформації про виконання ОСОБА_3 зобов`язань за договором позики від 25 травня 2009 року перед ОСОБА_1 (а.с. 57-64). 
Разом з тим, не врахувавши надані докази, апеляційний суд не встановив, чи існували інші боргові зобов`язання між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , на виконання яких могли бути сплачені боржником ОСОБА_3 кошти.
Відповідно до пункту 1 частини третьої, частини четвертої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
Оскільки суд касаційної інстанції позбавлений процесуальної можливості під час розгляду справи в касаційному порядку встановлювати нові обставини або вважати доведеними обставини, що не були встановлені судами попередніх інстанцій, збирати та надавати правову оцінку новим доказам у справі, то усунути вказані недоліки розгляду справи на стадії касаційного перегляду неможливо, тому справу необхідно передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Під час нового розгляду суду належить врахувати викладене, розглянути справу в установлені законом розумні строки з додержанням вимог матеріального і процесуального права, встановити усі підстави заявленого позову, дослідити та належним чином оцінити подані сторонами докази, дати правову оцінку доводам і запереченням сторін та ухвалити законне 
і справедливе судове рішення відповідно до встановлених обставин та вимог закону.
Керуючись статтями 400, 411, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_3 , в інтересах якого діє адвокат Пасічник Юрій Олександрович, задовольнити частково.
Постанову Рівненського апеляційного суду від 03 травня 2022 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                    Д. Д. Луспеник

Судді:                                                                                               І. А. Воробйова

                                                                                                            Г. В. Коломієць

                                                                                                            Р. А. Лідовець 

                                                                                                            Ю. В. Черняк