ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1463/22 Справа № 199/9705/18  Категорія 47 	  	Суддя у 1-й інстанції - РУДЕНКО В. В. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова  М. Ю.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2022 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:
       головуючого судді – Петешенкової М.Ю.,
       суддів – Городничої В.С., Лаченкової О.В,
       при секретарі - Гаржі О.О.,
       розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу 
       за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 23 листопада 2021 року 
у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, Державного кадастрового реєстратора Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області Маренкової К.В., Дніпровської міської ради, Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії, скасування рішень про передачу земельної ділянки у власність та про державну реєстрацію прав на нерухоме майно; треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «Геоінфо», ОСОБА_2 , та позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області; треті особи: Державний кадастровий реєстратор Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області Маренкової К.В., Дніпровська міська рада, Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «Геоінфо», ОСОБА_2 , приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Римська Анастасія Вікторівна, про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що їй на праві власності належить домоволодіння АДРЕСА_1 . На підставі рішення Дніпропетровської міської ради від 29 грудня 2006 року №74/9 їй був виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку АДРЕСА_1 площею 0,0813 га (кадастровий №1210100000:01:370:0026). 
Позивач зазначає, що за її заявою від 24 квітня 2017 року, ПП «Земельний ресурс» виконано роботи з розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки площею 0,0813 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Після поділу їй належить земельна ділянка з кадастровим номером 1210100000:01:370:0059 площею 0,074 га.
У 2014 році нею було виявлено, що фактична межа між земельними ділянками за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 є зміщеною в сторону її домоволодіння приблизно на півметра.
Оскільки мирним шляхом спірне питання із сусіднім землекористувачем ОСОБА_2 вирішити не вдалося, вимушена була звернутися до суду. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 20 квітня 2016 року у справі 199/1551/15-ц за її позовом до ОСОБА_2 , з участю третьої особи Дніпропетровська міська рада, позов було задоволено частково, усунуто перешкоди у користуванні земельною ділянкою АДРЕСА_1 та зобов`язано ОСОБА_2 відновити межу між земельними ділянками АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого 19 лютого 2007 року відповідно до рішення Дніпропетровської міської ради від 29 грудня 2006 року №74/9 (кадастровий №1210100000:01:370:0026) та даних земельно-кадастрової документації. Однак рішення суду виконано не було.
Також зазначає, що ОСОБА_2 звертався до суду з позовом про визнання протиправним дій та зобов`язання Управління Держгеокадастру у м.Дніпропетровську Дніпропетровської області провести державну реєстрацію земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , проте рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2017 року у справі №804/2862/17 у задоволенні позову було відмовлено. Зазначене рішення суду мотивоване відсутністю у ОСОБА_2 погодження межі земельної ділянки за напрямком Б-В (із суміжним землекористувачем ОСОБА_1 ) та в матеріалах із землеустрою опис меж земельної ділянки не відповідає наявним в Держгеокадастрі даним. 
27 квітня 2018 року, всупереч вищенаведеним обставинам, що не були усунуті ОСОБА_2 , державним кадастровим реєстратором ОСОБА_4 все ж було проведено державну реєстрацію земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 та присвоєно кадастровий номер земельній ділянці, що перебувала у користуванні ОСОБА_2 , без узгодження меж земельної ділянки із ОСОБА_1 , що суперечить п. б ч. 2 ст. 198 Земельного кодексу України, оскільки станом на даний час накладання земельних ділянок існує та суміжний землекористувач фактично користується частиною земельної ділянки, яка належить ОСОБА_1 .
У лютому 2019 року їй стало відомо про передачу рішенням Дніпровської міської ради земельної ділянки із комунальної власності у приватну ОСОБА_3 та про реєстрацію земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Проте, на час передачі у власність земельної ділянки, та проведення реєстрації земельної ділянки, існує порушення прав суміжного землевласника ОСОБА_1 . 
Вказує, що державним кадастровим реєстратором, Дніпровською міською радою при ухваленні своїх рішень не було враховано факту відсутності погодження технічної документації, не з`ясовано підстав за яких відсутнє таке погодження, що призвело до передачі у приватну власність земельної ділянки, що фактично займає частину площі сусідньої земельної ділянки, порушує права власника ОСОБА_1 . 
Враховуючи зазначене, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд визнати протиправними дії державного кадастрового реєстратора Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області Маренкової К.В. щодо реєстрації у Державному земельному кадастрі земельної ділянки площею 0,1 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_2 за кадастровим номером 1210100000:01:370:0063 згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-1206076692018, виданого 27 квітня 2018 року; зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області скасувати запис про реєстрацію земельної ділянки за кадастровим номером 1210100000:01:370:0063 в Поземельній книзі шляхом внесення до Державного земельного кадастру відомостей про його скасування; визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської міської ради від 25 липня 2018 року №197/34 «про передачу земельної ділянки по АДРЕСА_2 у власність гр. ОСОБА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , по фактичному розміщенню індивідуального житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)»; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер:42719892 від 28 серпня 2018 року, державного реєстратора Зубко В.Ю., Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради.
У жовтні 2020 року ОСОБА_3 заявила самостійні вимоги щодо предмету спору, звернувшись з позовом до ОСОБА_1 та Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, в якому посилається на те, що за результатами проведеної в рамках даної справи земельно-технічної експертизи було вставлено, що в результаті виконання топографо-геодезичних і кадастрових робіт інженером-геодезистом ОСОБА_5 , 2019 року, існує накладання земельної ділянки площею 0,074 га за кадастровим номером 1210100000:01:370:0059, що розташована по АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 (фактичне користування) на земельну ділянку площею 0,1 га, що розташована по АДРЕСА_2 за кадастровим номером 1210100000:01:370:0063, що належить на праві власності ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ), а саме, від т.5 до т.6 існує накладання на 0,06 м (6см). 
Таким чином, за зазначеним висновком експерта, накладання меж земельних ділянок (за фактичним користуванням) існує між т.5 до т.6 на шість сантиметрів. При цьому, накладання виявлено з боку земельної ділянки ОСОБА_1 на земельну ділянку ОСОБА_3 . Під час виконання топографо-геодезичних і кадастрових робіт інженером-геодезистом ОСОБА_5 , 2019 року, яке проводилось в рамках експертного дослідження, також встановлено, що від т.5 до т.6 проходить кадастрова межа між спірними земельними ділянками по конструкції з металевих опор на бетонному фундаменті. Ця конструкція є власністю ОСОБА_1 .
Зазначає, що формування земельної ділянки, що перебуває у її власності за кадастровим номером 1210100000:01:370:0063 відбулося на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розробленою ТОВ науково-виробнича фірма «ГЕОІНФО».
За документами, що містяться в цій технічній документації із землеустрою видно, що листом вих.№23/01-1 від 23 січня 2017 року ОСОБА_1 , як власник земельної ділянки у АДРЕСА_1 була повідомлена (належним чином) поштовою кореспонденцією, яку ОСОБА_1 отримала 27 січня 2017 року про те, що 03 лютого 2017 року об 11 годині за адресою АДРЕСА_2 відбудеться проведення робіт із закріплення межовими знаками меж відповідної земельної ділянки. Для участі у проведенні таких робіт ОСОБА_1 , як суміжний користувач, не з`явилася, акти встановлення та узгодження меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та приймання-передачі межових знаків на зберігання, на відміну від інших суміжних землевласників (землекористувачів), з свого боку ОСОБА_1 не підписала, про що в зазначених актах містяться відповідні відмітки.
Вважає, що при виготовлені технічної документації з поділу земельної ділянки у 2017 році за кадастровим номером 1210100000:01:370:0026, яка перебувала, на той час, у власності ОСОБА_1 , зазначена технічна документація мала містити в своєму складі результати кадастрових зйомок, в результаті яких мав бути складений кадастровий план земельної ділянки, яка ділиться, що, в свою чергу, включає погодження меж з суміжними власниками та землекористувачами. Однак, в процесі складання такої технічної документації з поділу зазначеної земельної ділянки ОСОБА_1 не зверталася за погодженням меж до суміжного землекористувача ОСОБА_2 , яка перебувала (на той час) в його користуванні на підставі того, що на цій земельній ділянці були розташовані житловий будинок та господарські будівлі і споруди, які перебували в його власності і з таким суміжним землекористувачем межі не погоджувала. Тобто, під час складання зазначеної технічної документації з поділу земельної ділянки ОСОБА_1 не були погоджені межі земельної ділянки, яка ділиться, із суміжним землекористувачем ОСОБА_2 , що, в свою чергу, призвело до того, що ОСОБА_1 порушила її права в результаті встановлення на частині земельної ділянки металевих опор на бетонному фундаменті паркану, які є власністю ОСОБА_1 . 
У зв`язку із зазначеним вище, просить суд визнати незаконними дії Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області з проведення державної реєстрації земельної ділянки площею 0,074 га за кадастровим номером 1210100000:01:370:0059, що розташована по АДРЕСА_1 ; зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області скасувати запис про реєстрацію земельної ділянки за кадастровим номером 1210100000:01:370:0059 в Поземельній книзі шляхом внесення до Державного земельного кадастру відомостей про його скасування; скасувати рішення Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Римської А.В. від 26 червня 2017 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) на земельну ділянку площею 0,074га за кадастровим номером 1210100000:01:370:0059, що розташована по АДРЕСА_1 ; зобов`язати ОСОБА_1 усунути перешкоди ОСОБА_3 у користуванні земельною ділянкою, яка розташована по АДРЕСА_2 за кадастровим номером 1210100000:01:370:0063 шляхом знесення (демонтажу) елементів паркану (конструкцій з металевих опор та бетонного фундамента), які розташовані в межах земельної ділянки кадастровий номер 1210100000:01:370:0063, що розташована по АДРЕСА_2 вздовж межі земельних ділянок кадастрові номери 1210100000:01:370:0063 та 1210100000:01:370:0059.
Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 23 листопада 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 та третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, ОСОБА_3 відмовлено. 
Рішення суду першої інстанції мотивовано відсутністю підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки під час розгляду справи, порушення меж земельної ділянки не встановлено. Суд дійшов висновку про наявність спору про право, який виник у позивача з ОСОБА_3 , проте позовні вимоги до ОСОБА_3 , як власника суміжної земельної ділянки ОСОБА_1 не ставились. Щодо позовних вимог ОСОБА_3 , то рішення суду в цій частині мотивовано безпідставністю та необґрунтованістю заявлених позовних вимог, у зв`язку з невідповідністю технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки АДРЕСА_2 . Крім того, суд зазначив, що посилання ОСОБА_3 на порушення її прав зі сторони ОСОБА_1 шляхом поділу належної останній земельної ділянки суд не може прийняти до уваги, оскільки дані посилання, які стали підставою для подачі позову, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи та належними доказами не підтверджені, у зв`язку з чим відмовив у задоволенні позову.
Не погодившись з рішенням суду в частині залишення без задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , остання звернулася з апеляційною скаргою в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду в зазначеній частині та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не надано оцінку доказам, які надають можливість встановити підстави для задоволення позову ОСОБА_1 , зокрема, висновку експерта №1225-05 від 16 травня 2018 року, судовим рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 20 квітня 2016 року та Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2017 року, висновку експерта від 25 червня 2020 року. Суд надав оцінку лише висновкам експертиз, призначених ухвалами суду від 15 липня 2019 року та від 12 листопада 2020 року, з яких нібито не встановлено порушення меж земельної ділянки ОСОБА_1 . Суд першої інстанції не дослідив поважність пропуску строку на подання зустрічного позову третьою особою, надав можливість ОСОБА_3 звернутись до суду всупереч порядку, встановленому цивільним процесуальним законодавством, чим порушив права ОСОБА_1 , як учасника справи. Вважає, що протокольна ухвала Амур-Нижньодніпровського суду м.Дніпропетровська від 02 вересня 2020 року про закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи до розгляду постановлена передчасно, оскільки судом не надано позивачу строк для подання додаткових доказів у справі та безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання позивача про залучення в якості співвідповідача ОСОБА_3 .
З огляду на те, що рішення суду першої інстанції оскаржується в частині залишених без задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість судового рішення лише в частині, яка оскаржується. В іншій частині рішення суду не оскаржується, а відповідно й апеляційним судом не перевіряється.
ОСОБА_3 подала відзив, у якому просила залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а рішення суду в оскарженій частині без змін.
Дніпровська міська рада, Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області подали відзив, у якому просили залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, посилаючись на те, що судове рішення є законним і обґрунтованим.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 14 вересня 1996 року, посвідченого нотаріусом Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори за реєстровим №4-5245, зареєстрованого у Дніпропетровському міжміському бюро технічної інвентаризації у реєстровій книзі №77-112, ОСОБА_1 є власником домоволодіння АДРЕСА_1 .
19 лютого 2007 року відповідно до рішення Дніпропетровської міської ради від 29 грудня 2006 року №74/9 ОСОБА_1 був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку АДРЕСА_1 площею 0,0813 га (кадастровий №1210100000:01:370:0026).
Встановлено, що за заявою ОСОБА_1 від 24 квітня 2017 року, ПП «Земельний ресурс» виконано роботи з розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу вищевказаної земельної ділянки площею 0,0813 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Після поділу позивачу належить земельна ділянка з кадастровим номером 1210100000:01:370:0059 площею 0,074 га., дата державної реєстрації земельної ділянки 02 червня 2017 року, дата реєстрації права власності 20 червня 2017 року
ОСОБА_3 є власником житлового будинку АДРЕСА_2 на підставі договору дарування від 25 травня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровськоїго міського нотаріального округу Долгополовою Л.Г., зареєстрованого в реєстрі за №460. Земельна ділянка, площею 0,1 га, що розташована по АДРЕСА_2 за кадастровим номером 1210100000:01:370:0063 належить ОСОБА_3 на підставі рішення Дніпровської міської ради від 25 липня 2018 року № 197/34, зареєстрована в Державному земельному кадастрі 27 квітня 2018 року, державна реєстрація права власності на земельну ділянку 21 серпня 2018 року.
Відповідно до висновку експертизи № 3722/3723-19, за результатами виконання топографо - геодезичних і картографічних робіт інженером - геодезистом ОСОБА_5 , 2019 року відображено, що є накладання земельної ділянки площею 0,074 га за кадастровими номерами 1210100000:01:370:0059, що розташована по АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 (фактичне користування) на земельну ділянку площею 0,1 га, що розташована по АДРЕСА_2 за кадастровим номером 1210100000:01:370:0063, що належить на праві власності ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ) лише частково від т. 5 до т. 6 та існує накладання на 0,06м (6 см).
Відповідно до висновку експертизи № 3722/3723-19 від 21 травня 2021 року: координати поворотних точок меж земельної ділянки площею 0,1 га, що розташована по АДРЕСА_2 , кадастровий номер 1210100000:01:370:0063, яка належить ОСОБА_3 , не знаходяться в межах земельної ділянки 0,074 га, що розташована по АДРЕСА_1 , за кадастровим номером 1210100000:01:370:0059, яка належить на праві власності ОСОБА_1 , за даними Державного земельного кадастру. Не існує площі накладання земельної ділянки за кадастровим номером 1210100000:01:370:0063, яка належить ОСОБА_3 на земельну ділянку з кадастровим номером 1210100000:01:370:0059, яка належить на праві власності ОСОБА_1 . Існує накладання площею 0,0030 га земельної ділянки з кадастровим номером 1210100000:01:370:0059, яка належить на праві власності ОСОБА_1 (фактичного користування) на земельну ділянку за кадастровим номером 1210100000:01:370:0063, яка належить ОСОБА_3 згідно даних ДЗК. Не відбулось зменшення площі земельної ділянки з кадастровим номером 1210100000:01:370:0059 зі сторони АДРЕСА_2 , оскільки відсутнє накладання на неї суміжної земельної ділянки за кадастровим номером 1210100000:01:370:0063, згідно даних Державного земельного кадастру та фактичного користування. Відбулось зменшення площі земельної ділянки за кадастровим номером 1210100000:01:370:0063 на 0,0030 га зі сторони АДРЕСА_1 внаслідок накладання на неї суміжної земельної ділянки за кадастровим номером 1210100000:01:370:0059 згідно фактичного користування ОСОБА_1 .
Частина перша статті 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке суд захищає у спосіб, встановлений частиною другою статті 16 ЦК України або іншим способом, що встановлений договором або законом.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 2 ЗК України, земельні відносини - це суспільні відносини
щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб`єктами земельних
відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та
органи державної влади.
Відповідно до положень статті 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.
Положеннями статті 155 Земельного кодексу України встановлено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.
Проаналізувавши наявні у матеріалах справи докази у сукупності, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 з підстав недоведеності позивачем порушення меж земельної ділянки та наявності спору про право, який виник у ОСОБА_1 з ОСОБА_3 .
Доводи апеляційної скарги про ненадання судом першої інстанції оцінки доказам, які на думку скаржника надають можливість встановити підстави для задоволення позову ОСОБА_1 , зокрема, висновку експерта №1225-05 від 16 травня 2018 року, судовим рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 20 квітня 2016 року та Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2017 року, висновку експерта від 25 червня 2020 року, є безпідставними та висновків суду не спростовують.
Згідно з вимогами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції сприяв сторонам у всебічному та повному з`ясуванні обставин у справі, призначивши ухвалою суду від 15 липня 2019 року за клопотанням представника позивача судову земельно-технічну експертизу та ухвалою суду від 12 листопада 2020 року за клопотанням представника третьої особи з самостійними вимогами було призначено земельно-технічну експертизу.
Висновкам проведених експертиз, судом першої інстанції надана належна правова оцінка та результати таких експертиз сторонами не оскаржено, висновків таких експертиз ОСОБА_1 не спростовано.
Аргументи апеляційної скарги з приводу недослідження судом першої інстанції поважності пропуску строку на подання зустрічного позову третьою особою ОСОБА_3 , колегія суддів не може взяти до уваги з огляду на положення частини 1 статті 367 ЦПК України, оскільки апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить вимог в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_3 , тому, відповідно, в цій частині оскаржуване рішення суду не перевіряється.
Щодо зауважень на протокольну ухвалу Амур-Нижньодніпровського суду м.Дніпропетровська від 02 вересня 2020 року про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду, яка на думку скаржника є такою, що постановлена передчасно, колегія суддів дослідивши протокол судового засідання від 02 вересня 2020 року вважає за необхідне зазначити, що усі заявлені представником позивача ОСОБА_6 були вирішені та після того, як суд першої інстанції поставив на обговорення питання щодо можливості закінчення підготовчого провадження, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_6 не заперечувала. Також підлягають відхиленню і доводи про безпідставну відмову у задоволенні клопотання позивача про залучення в якості співвідповідача ОСОБА_3 , оскільки 02 вересня 2020 року таке клопотання не заявлялося та відповідно судом першої інстанції не вирішувалося.
Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).
З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що розглядаючи спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне та обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду в оскаржуваній частині підлягає залишенню без змін.
Згідно статті 141 ЦПК України, судові витрати, у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.
Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 23 листопада 2021 року — залишити без змін. 

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

О.В. Лаченкова