Ухвала
31 серпня 2022 року
м. Київ
справа № 522/6561/20
провадження № 61-8249ск22
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 
Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В., 
розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 липня 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 23 червня 2022 року у справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою,
ВСТАНОВИВ:
У квітні 2020 року Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до суду з позовом до  ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача суму сплаченого відшкодування в розмірі 10 222,45 грн. 
Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 21 липня           2020 року позовні вимоги МТСБУ задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь МТСБУ суму сплаченого відшкодування в розмірі 10 222,45 грн, а також суму сплаченого судового збору у розмірі 2 102,00 грн.
Постановою Одеського апеляційного суду від 23 червня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, заочне рішення Приморського районного суду міста Одеси від 21 липня 2020 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про задоволення позову.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь МТСБУ суму сплаченого відшкодування в розмірі 10 222,45 грн та суму сплачено судового збору у розмірі 2 102,00 грн.
22 серпня 2022 року ОСОБА_1 через засоби поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 липня 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 23 червня 2022 року, у якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.
До касаційної скарги додана заява про поновлення строку на касаційне оскарження мотивована тим, що відповідач не приймав участі у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, а копію повного тексту постанови Одеського апеляційного суду від 23 червня 2022 року отримав 26 липня 
2022 року, що підтверджується розпискою, яка міститься у справі. 
За правилами частини другої статті 390 Цивільного процесуального кодексу учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Відповідно до частини першої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Перевіривши доводи, наведені у клопотанні, Верховний Суд приходить до висновку про необхідність задоволення зазначеної заяви та поновлення ОСОБА_1 строку на касаційне оскарження постанови Одеського апеляційного суду від 23 червня 2022 року.
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі,
що не підлягають касаційному оскарженню.
Згідно зі статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК України  однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - 
на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень 
та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. 
Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, специфіку його повноважень як «суду права», процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції, і учасникам справи був наданий відповідний обсяг гарантій права на справедливий суд у судах попередніх інстанцій.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах 
та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених 
у цій же статті ЦПК України. 
Встановлення у процесуальному законі виняткових підстав для касаційного оскарження судових рішень у малозначних справах, лише у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним (зокрема, коли касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу), має гарантувати право на остаточне та обов`язкове до виконання судове рішення, сприяти дотриманню розумного строку розгляду справи, а також визначеності й стабільності у цивільних правовідносинах.
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами визнаються справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом 
на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).  
Пунктом 1 частини першої статті 176 ЦПК України передбачено, що у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується.
Ціна позову у цій справі становить 10 222,45 грн, що станом на 01 січня 
2022 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 481, 00 грн х 100 = 248 100, 00 грн).
Отже, справа, на судові рішення у якій подана касаційна скарга, відноситься до категорії малозначних в силу вимог процесуального закону, які відповідають критеріям правової визначеності та передбачуваності.
Про те, що у відповідності до ЦПК України ця справа відноситься до категорії малозначних звернуто увагу судом першої інстанції і 04 травня 2020 року, ухвала Одеського апеляційного суду від 28 грудня 2020 року).
У касаційній скарзі заявник зазначає, що справа має для нього виняткове значення з огляду на недостатність доходів та необхідність дотримання принципу справедливості.
Верховний Суд, взявши до уваги ціну й предмет позову, складність справи, встановлені судами попередніх інстанцій обставини (зокрема, того, що цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована на момент ДТП), вважає, що наведені доводи заявника не свідчать про наявність підстав для перегляду у касаційному порядку судового рішення у малозначній справі про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою, у розмірі 10 222,45 грн.
Судами попередніх інстанцій було встановлено всі обставини справи, а касаційна скарга зводиться до переоцінки доказів, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України виходить за межі розгляду справи судом касаційної інстанції.
Повноваження суду касаційної інстанції не можуть використовуватися для здійснення нового судового розгляду справи та переоцінки доказів.
Отже, випадків, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, у цій справі Верховним Судом не встановлено. 
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
З урахуванням наведеного, оскільки  ОСОБА_1  подав касаційну скаргу на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.
Керуючись статтею 129 Конституції України, частинами шостою, дев`ятою статті 19, частиною першою статті 127, пунктом 2 частини третьої статті 389, статтею 390, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Заяву  ОСОБА_1  про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.
Поновити  ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси 
від 21 липня 2020 року та постанови Одеського апеляційного суду 
від 23 червня 2022 року.
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на заочне рішення Приморського районного суду 
м. Одеси від 21 липня 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 23 червня 2022 року у справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою, - відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати особі, яка подала касаційну скаргу. 
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                               Є. В. Синельников
                                                                                                             С. Ф. Хопта
                                                                                                             В. В. Шипович