ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
08 грудня 2022 року           справа №200/894/19-а 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Гаврищук Т.Г., суддів Блохіна А.А., Сіваченка І.В., 
за участю секретаря судового засідання Усенко Т.І.,
представника позивача – Несторовича Б.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2021 року по справі №200/894/19-а (суддя І інстанції Христофоров А.Б., повний текст складено 13 жовтня 2021 р. у м. Слов`янську Донецької області) за позовом Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області до Приватного акціонерного товариства «Донрибкомбінат» про стягнення податкового боргу,-

                                                          УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення коштів з рахунків у банківських установах, які обслуговують Приватне акціонерне товариство «Донрибкомбінат» в рахунок погашення податкового боргу на загальну суму 7408577,32 грн..
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2021 року позов задоволено. Стягнуто кошти з рахунків у банківських установах, які обслуговують Приватне акціонерне товариства «Донрибкомбінат» в рахунок погашення податкового боргу на загальну суму 7408577,32 грн.. Відстрочено виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2021 року в адміністративній справі №200/894/19-а за позовом Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області до Приватного акціонерного товариства «Донрибкомбінат» про стягнення податкового боргу на 1 (один) рік до 05 жовтня 2022 року.
В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення заяви Приватного акціонерного товариства «Донрибкомбінат» про відстрочення виконання рішення суду.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права. Позивач вважає, що у відповідності до вимог ч. 3 ст. 378 КАС України підставою для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Наведена норма не містить конкретного переліку обставин для відстрочення та/або розстрочення виконання судового акта, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду в кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи. Підставою для застосування правил цієї норми є виняткові обставини, що перешкоджають належному виконанню судового рішення в адміністративній справі, ускладнюють його виконання або роблять неможливим. На думку позивача, відповідачем не доведено наявність виняткових обставин, які надають право на відстрочення виконання рішення суду. Несплата відповідачем заборгованості перед бюджетом порушує інтереси держави.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.
Частиною 1 статті 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.
Аналогічні положення закріплені й в частині 2 статті 14 та частині 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, за змістом яких постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.
Відповідно до ч. 1 ст. 378 Кодексу адміністративного судочинства України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.
Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (ч. 3 ст. 378 КАС України).
Згідно із положеннями ч. 4 ст. 378 КАС України, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання самої особи або членів її сім`ї, її матеріальне становище; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. 
Наведена норма не містить конкретного переліку обставин для відстрочення та/або розстрочення виконання судового акта, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду в кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи. Підставою для застосування правил цієї норми є виняткові обставини, що перешкоджають належному виконанню судового рішення в адміністративній справі, ускладнюють його виконання або роблять неможливим.
Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, суд повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини.
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, відповідачем надано суду заяву про відстрочення виконання рішення суду у зв`язку з складним фінансовим становищем підприємства.
Заявник зазначає, що розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р місто Слов`янськ є територією, де проводилася антитерористична операція.
Відповідач має сертифікат Торгово-промислової палати України № 2438 від 31 грудня 2014 року (т.2, а.с. 11-12), що засвідчує форс-мажорні обставини на підприємстві, що стосуються справляння, сплати податків та обов`язкових платежів.
Крім того, наголошує, що причинами нестабільного фінансового становища підприємства за 2018-2020 роки є дефіцит коштів на поточну діяльність, значний зріст матеріальних витрат на забезпечення виробничого циклу. Виробництво продукції має трирічний виробничий цикл. Постійний ріст цін на енергоносії, ПММ, запчастини та інші складові, що забезпечують виробничий процес та збут продукції власного виробництва є важким навантаженням на остаточну вартість товару. Енергоносії за період 2018-2020 роки зросли на 36%, ПММ на 51%, запчастин та товарів українського виробництва майже не представлено на ринку, тому, зазначає відповідач, закуповуються більш дорожчі аналоги імпортного виробництва, що є значно дорожчим. Зниження покупної спроможності у зв`язку з низьким доходами населення та зменшенням населення у потенційному регіоні збуту не дозволяє підвищити ціну реалізації.
Також відповідач відзначив, що з квітня 2014 року у зв`язку з воєнними діями та проведенням АТО та відокремленням ОРДЛО, підприємство позбавилось можливості реалізовувати продукцію в міста Донецької та Луганської області, втративши понад 30 відсотків загального збуту та 80 відсотків збуту на ближні відстані і опинилося в обставинах, що призвели до значних збитків.
Факт втрати можливості здійснення господарської діяльності рибгоспу «Миронівський» ПрАТ «Донрибкомбінат» засвідчений висновком Донецької торгово-промислової палати від 20 грудня 2017 року № 835/12.1-21-03 (т. 2, а.с. 52).
Також відповідач вказав, що із неекономічних складнощів є погодні умови, кліматичні зміни що не дозволяють достатньо заповнити водоймища водою, а це збільшує витрати на підтримання нормативних умов вирощування.
Також відзначив, що окремим фактором, що негативно позначається на фінансовому стані підприємства є загострення епідеміологічної ситуації у зв`язку із поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19 та запровадження відповідних карантинних заходів.
Крім того відзначає відповідач, примусове негайне виконання рішення про стягнення податкового боргу може призвести до незворотних наслідків у вигляді руйнації виробничої інфраструктури, а також взагалі унеможливити відновлення виробництва та платоспроможності підприємства, погашення податкового боргу.
Підсумовуючи відповідач вказав, що відстрочення виконання рішення суду не позбавляє права відповідача достроково погасити відтерміновану заборгованість при покращенні фінансового стану товариства та надходженні коштів на рахунки підприємства, оскільки в цьому напрямку відповідачем ведеться певна робота щодо покращення фінансового стану.
Таким чином, на думку відповідача, лише відстрочення виконання рішення суду дасть змогу відповідачу подолати наслідки економічної кризи, відновити нормальну роботу підприємства та поступово розрахуватися з усіма наявними заборгованостями.
На підтвердження вказаного, відповідачем надано суду:- копії балансів та звітів про фінансові результати з квитанціями ПРАТ «Донрибкомбінат» за 2018, 2019, 2020 року та півріччя 2021 року; - довідку ПРАТ «Донрибкомбінат» від 30 вересня 2021 року № 0410/01 про заборгованість зі сплати заробітної плати та податків; - довідку ПРАТ «Донрибкомбінат» від 30 вересня 2021 року № 0411/01 про динаміку скорочення кількості працівників; - копія довідки про залишок коштів від 30 вересня 2021 року АТ КБ «ПриватБанк»; - довідку про залишок коштів від 01 жовтня 2021 року АТ «Альфа-Банк»; - бізнес-проект ПРАТ «Донрибкомбінат» на 2021-2023 роки.
Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що наведені обставини в сукупності свідчать про скрутне фінансове становище заявника та підтверджують те, що відповідач у справі не має можливості виконати рішення суду, а тому відстрочив виконання рішення про стягнення податкового боргу на 1 (один) рік до 05 жовтня 2022 року.
З огляду на викладене, та приймаючи до уваги, що строк на який суд відстрочив виконання судового рішення сплинув, колегія суддів вважає, що порушене право позивача не потребує судового захисту у спосіб, обраний заявником апеляційної скарги.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні апеляційної скарги.
За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Апеляційний суд дійшов висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.
Керуючись статями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                          ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2021 року по справі №200/894/19-а - залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2021 року по справі №200/894/19-а - залишити без змін.
Постанова у повному обсязі складена та підписана 08 грудня 2022 року. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з 08 грудня 2022 року та підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя                                                                                              Т.Г. Гаврищук

Судді                                                                                                                  А.А. Блохін

                                                                                                                                      І.В. Сіваченко