ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/6065/19                                       Головуючий у 1-й інстанції: Качур І.А.
                                                                                     Суддя-доповідач: Василенко Я.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  25 листопада 2022 року                                                                      м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого                              Василенка Я.М.,
суддів                                        Ганечко О.М., Кузьменка В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.07.2022 у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «СТРАТЕДЖИК СЕРВІС» до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
                                                В С Т А Н О В И В:
ТОВ «СТРАТЕДЖИК СЕРВІС» звернулося до суду першої інстанції з позовом, в якому просило: 
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 22.02.2019 № 0152991206.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.07.2022 позов задоволено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням   Головне управління Державної податкової служби у м. Києві, як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України, звернулося із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «СТРАТЕДЖИК СЕРВІС» є юридичною особою за законодавством України, що підтверджується доданою до цієї позовної заяви копією витягу з ЄДР.
02.02.2019 ТОВ «СТРАТЕДЖИК СЕРВІС» отримало поштою акт камеральної перевірки своєчасності реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних за період 2017-2018 роки від 05.02.2019 № 768/26-15-12-06-16/40484806 (далі - акт), яким було встановлено порушення терміну реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних за період 2017-2018 роки .
Не погоджуючись з даним актом ТОВ «СТРАТЕДЖИК СЕРВІС» 11.02.2019 подало до ГУ ДФС у м. Києві заперечення на вказаний акт.
26.02.2019 ТОВ «СТРАТЕДЖИК СЕРВІС» поштою отримало лист № 31365/10/26-15-12-06-14 від 21.02.2019 про результати розгляду заперечення до акту перевірки, відповідно до якого ГУ ДФС у м. Києві залишає без змін висновок, викладений в акті.
05.03.2019 ТОВ «СТРАТЕДЖИК СЕРВІС» отримало поштою податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у м. Києві від 22.02.2019 № 0152991206, яким до ТОВ «СТРАТЕДЖИК СЕРВІС» застосовано штраф у загальній сумі 1 512 312, 04 грн. за порушення терміну реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних.
Не погоджуючись з вказаним податковим повідомленням-рішенням ТОВ «СТРАТЕДЖИК СЕРВІС» 06.03.2019 подало до ДФС України скаргу на податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у м. Києві від 22.02.2019 № 0152991206.
29.03.2019 ТОВ «СТРАТЕДЖИК СЕРВІС» поштою отримало рішення ДФС України № 14326/6/99-99-11-06-01-25 від 26.03.2019 про залишення скарги без розгляду.
Не погоджуючись із податковим повідомленням-рішенням від 22.02.2019 № 0152991206, позивач звернувся до суду першої інстанції з даним позовом.
Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що висновки акту перевірки, на підставі яких було прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, не відповідають дійсним обставинам справи та нормам чинного законодавства, а тому спірне податкове повідомлення-рішення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а позовні вимоги задоволенню.
Апелянт у своїй скарзі зазначає, що оскаржуване рішення прийнято судом першої інстанції з ненаданням належної оцінки нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення, судом порушено правильність застосування норм матеріального та процесуального права та правової оцінки обставин у справі. Зокрема, апелянт зазначає, що встановлені порушення, зафіксовані актом перевірки, підтверджують порушення позивачем строків реєстрації податкових накладних.
Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Відповідно до п.п. 14.1.60 п. 14.1 ст.14 ПК України єдиний реєстр податкових накладних - реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.
Приписами п.п. 16.1.3 п. 16.1 ст. 16 ПК України встановлено, що платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.
Обов`язок платника податків на дату виникнення податкових зобов`язань скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в ЄРПН у встановлений цим Кодексом термін визначений абз. 1 п. 201.1 ст. 201 ПК України. 
Відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Згідно з абз. 3 та 4 п. 201.10 статті 201 ПК України податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження. Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України. Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними Єдиного реєстру податкових накладних. Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.
Згідно п. 201.14 ст. 201 ПК України платники податку зобов`язані вести окремий облік операцій з постачання та придбання товарів/послуг, які підлягають оподаткуванню, а також які не є об`єктами оподаткування та звільнені від оподаткування згідно з цим розділом.
Таким чином, законодавець передбачає обов`язкове складення податкових накладних для операцій, що оподатковуються (в тому числі за нульовою ставкою), і операцій, звільнених від оподаткування.
Водночас, податкове законодавство передбачає випадки, коли складені в установленому порядку податкові накладні не надаються покупцю, що разом з тим не позбавляє продавця права зареєструвати такі податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування.
Відповідно до п.3 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 1307 від 31.12.2015, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.01.2016 за № 137/28267, усі податкові накладні, у тому числі накладні, особливості заповнення яких викладені в пунктах 9-15 та 19 цього Порядку, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, та за формою, чинною на день такої реєстрації.
Цим же Порядком, у пункті 8, встановлено, що при складанні податкових накладних, особливості заповнення яких викладені в пунктах 10-15 цього Порядку, у верхній лівій частині таких накладних у графі «Не підлягає наданню отримувачу (покупцю) з причини» робиться помітка "X" та зазначається тип причини: 01 - Складена на суму збільшення компенсації вартості поставлених товарів/послуг (для податкових накладних, особливості заповнення яких викладені в пункті 13 цього Порядку);02 - Складена на постачання неплатнику податку;03 - Складена на постачання товарів/послуг у рахунок оплати праці фізичним особам, які перебувають у трудових відносинах із платником податку;04 - Складена на постачання у межах балансу для невиробничого використання;05 - Складена у зв`язку з ліквідацією основних засобів за самостійним рішенням платника податку;06 - Складена у зв`язку з переведенням виробничих основних засобів до складу невиробничих;07 - Складена на операції з вивезення товарів за межі митної території України;08 - Складена на постачання для операцій, які не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість; 09 - Складена на постачання для операцій, які звільнені від оподаткування податком на додану вартість; 10 - Складена з метою визначення при анулюванні реєстрації платника податку податкових зобов`язань за товарами/послугами, необоротними активами, суми податку за якими були включені до складу податкового кредиту та не були використані в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності; 11 - Складена за щоденними підсумками операцій; 12 - Складена на постачання неплатнику, в якій зазначається назва покупця (для податкових накладних, особливості заповнення яких викладені в пункті 10 цього Порядку); 13 - Складена у зв`язку з використанням виробничих або невиробничих засобів, інших товарів/послуг не в господарській діяльності; 14 - Складена отримувачем (покупцем) послуг від нерезидента; 15 - Складена на суму перевищення бази оподаткування, визначеної відповідно до статей 188 і 189 Податкового кодексу України, над фактичною ціною постачання.
Наведений перелік, який є вичерпним, включає до податкових накладних, які не надаються отримувачу (покупцю), податкову накладну, яка складена на постачання для операцій, які звільнені від оподаткування податком на додану вартість; втім не передбачає, що в будь-якому випадку складена податкова накладна на постачання товарів/послуг для операцій, які оподатковуються за нульовою ставкою, є такою, що не надається отримувачу (покупцю).
Відповідно до п. 120-1.1 ст. 120-1 Податкового кодексу України, порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі: 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів; 20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів; 30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів; 40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів; 50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.
З аналізу вказаної норми вбачається, що штраф, передбачений ст. 120-1 ПК України, не застосовується до трьох окремих видів податкових накладних, а саме: податкових накладних, що не надаються отримувачу (покупцю); податкових накладних, складених на постачання товарів/послуг для операцій, які звільнені від оподаткування; податкових накладних, складених на постачання товарів/послуг для операцій, які оподатковуються за нульовою ставкою, а тому, враховуючи, що позивач здійснював постачання товарів/послуг за готівку кінцевому споживачеві, який не є платником податку, а податкові накладні за даними операціями не надавались покупцю, то позивач звільняється від відповідальності, передбаченої ст. 120-1 ПК України.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач здійснював постачання товарів/послуг кінцевому споживачеві, який не є платником податку у відповідності до ст. 180 та 181 ПК України, податкові накладні в даному випадку складались за щоденними підсумками операцій та не надавались отримувачу (покупцю), так як останній не є платником ПДВ.
Податкові накладні не підлягали наданню отримувачу (покупцю), оскільки реалізація товару відбувалася не платникам ПДВ, а тому жоден з контрагентів позивача не зазнав шкоди через не включення сум ПДВ до податкового кредиту
Різне та неоднозначне трактування податкових норм зі сторони контролюючих органів призводить до того, що з винятків до яких не застосовується штраф за не реєстрацію ПН виключаються штрафи, які не можуть бути накладені в принципі, тобто ті які видаються покупцям та оформлені на операції, які звільнені від оподаткування, або обкладаються за нульовою ставкою, оскільки щодо них накласти штрафи згідно п. 120 ПК неможливо, у зв`язку із відсутністю бази для накладання штрафу .
Таким чином, реєстрація податкових накладних, які не видаються і не потрібні покупцю - неплатнику ПДВ не має жодного сенсу, оскільки система електронного адміністрування податку на додану вартість (далі - СЕА ПДВ) призначена для безперервного оперативного контролю формування важливої складової бюджету країни - податку на додану вартість. Головною метою впровадження СЕА ПДВ є запобігання зловживань шляхом незаконного отримання відшкодування ПДВ із бюджету.
Система електронного адміністрування ПДВ не вносить кардинальних змін в загальні принципи стягування ПДВ, затверджені Кодексом. Норми Кодексу, що визначають коло платників ПДВ, об`єкт оподаткування, принципи формування податкових зобов`язань та податкового кредиту, залишаються незмінними.
Отже, ПДВ - кредит по операціях з неплатниками податку та по операціях на умовний продаж ніхто не відшкодовує, а відтак застосовувати штрафні санкції на такі операції, які не призводять ні до податкових ям, ні до відшкодування ПДВ-кредиту є недопустимим.
Крім того, у чинному роз`ясненню ДФС у підкатегорії 101.27 системи «ЗІР», зазначено: порушення платниками ПДВ граничних термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям - платникам ПДВ та розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН) тягнуть за собою накладення штрафу у розмірах, передбачених п. 120 прим. 1.1 ст. 120 прим. 1 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755- VI, зі змінами та доповненнями.
Отже, відповідно до цього роз`яснення, та його буквального розуміння, під зазначені штрафи потрапляють лише податкові накладні, що надаються покупцям - платникам ПДВ. А отже, на податкові накладні, складені на покупців - неплатників ПДВ, а також податкові накладні на умовний продаж, штрафи не повинні застосовуватись.
У зв`язку із неоднозначним трактування вказаної норми керуючись принципом презумпції правомірності рішень платника податку (пп. 4.1.4 ПКУ), яка полягає в тому, що: якщо норми законодавчих актів припускають неоднозначне (множинне) трактування, то правомірним вважається саме рішення платника податків, а не контролюючого органу та п. 56.21 ПК України, який регламентує, що у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно- правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.
Як вже було зазначено вище, перевірка своєчасності реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних за період 2017-2018 роки.
Однак,  як вірно було встановлено судом першої інстанції, при проведені перевірки не було враховано, що ГУ ДФС у м. Києві у 2018 році було проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «СТРАТЕДЖИК СЕРВІС» з питань дотримання вимог податкового законодавства, валютного законодавства, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 16.05.2016 по 30.09.2018.
За результатами вказаної планової перевірки було складено акт про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ «СТРАТЕДЖИК СЕРВІС» з питань дотримання вимог податкового законодавства, валютного законодавства, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 16.05.2016 по 30.09.2018 № 861/26-15-14-02- 05/40484806 від 27.12.2018.
Вказаним актом планової перевірки (р.3.1.2.4 акту планової перевірки, стор. 13-15) було встановлено порушення реєстрації податкових накладних на загальну суму ПДВ 7 697, 67грн.
За результатами вказаного акту планової перевірки ГУ ДФС у м. Києві було прийнято податкове повідомлення-рішення від 16.01.2019 № 00000531401, яким до ТОВ «СТРАТЕДЖИК СЕРВІС» застосовано штраф у загальній сумі 769, 76 грн. за порушення терміну реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних.
Тобто, за звітний період з 01.01.2017 по 30.09.2018 була проведена податковим органом перевірка позивача з питань своєчасності реєстрації податкових накладних, складений акт планової перевірки та винесено податкове повідомлення- рішення про застосування до позивача штрафу у розмірі 769,76 грн. за порушення терміну реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних.
Грошові зобов`язання за звітний період з 01.01.2017 по 30.09.2018, встановлені вищезазначеним податковим повідомленням-рішенням, позивач сплатив в повному обсязі.
Відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене, якщо на порушення, які були виявлені працівниками контролюючих органів під час проведення перевірок раніше були вже накладені штрафні санкції, то повторне накладання штрафних санкцій за те саме порушення і за той же період чинним законодавством не передбачено.
Наведене дає підстави для висновку, що плановою виїзною документальною перевіркою позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства, валютного законодавства, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 16.05.2016 по 30.09.2018, за результатами якої складений акт планової перевірки, вже були охоплені питання, що визначені предметом камеральної перевірки, за результатами якої було складено оспорюване податкове повідомлення-рішення, а саме: питання своєчасності реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних за період 2017-2018 роки.
Отже, при винесенні оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, контролюючим органом було допущено повторне здійснення перевірки одного і того ж самого періоду, а саме звітного періода з 01.01.2017 по 30.09.2018 щодо тих же обставин.
Відповідно до абз. 1 та 2 п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
В розумінні норми пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 цього Кодексу камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків (згідно норми п. 76.1 ст. 76 ПК України така перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення).
Згідно вимог п. 76.1 ст. 76 Кодексу камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.
При цьому, за одне податкове правопорушення контролюючий орган може застосувати тільки один вид штрафної (фінансової) санкції (штрафу), передбаченої цим Кодексом та іншими законами України (п. 116.2 ст. 116 ПК України).
Аналізуючи викладене вище слід зазначити, що нормами ПК України щодо підстав та порядку проведення камеральних податкових перевірок та застосування за їх результатами штрафних (фінансових) санкцій не передбачено право (функції) податкового органу на проведення камеральної перевірки щодо обставин, що вже перевірялися у порядку документальної планової виїзної перевірки.
Однак, всупереч вищевикладеним положенням чинного законодавства України, контролюючим органом було проведено повторне здійснення перевірки одного і того ж самого періоду, а саме звітного період з 01.01.2017 по 30.09.2018 щодо тих же обставин.
З урахуванням викладеного, зважаючи на недоведеність правомірності дій відповідача, спірне податкове повідомлення-рішення прийняте відповідачем всупереч вимогам чинного законодавства та підлягає скасуванню.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позову.
При цьому, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позову. 
Більше того, колегія суддів звертає увагу, що апелянт у своїй апеляційній скарзі лише трактує норми ПК України та не містить жодних обґрунтувань на спростування висновків суду першої інстанції. Обґрунтувань неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права апеляційна скарга відповідача також не містить.
Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.
Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.07.2022 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий:                                                                      Василенко Я.М.
                           
Судді:                                                                                Ганечко О.М. 

                                                                                          Кузьменко В.В.