Справа № 444/3575/21                        Головуючий у 1 інстанції: Ясиновський Р. Б. 
Провадження № 22-ц/811/1372/22                Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

20 грудня 2022 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді Мельничук О.Я., 
суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.
без участі сторін,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 03 травня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В :

03 грудня 2021 року позивач ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що між ним та відповідачкою, ОСОБА_1 , 05 вересня 2013 року зареєстровано шлюб у Міському відділі ДРАЦС реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, про що 05 вересня 2013 року складено відповідний актовий запис № 2150. Від подружнього життя у них народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Зазначає, що їхні сімейні стосунки з відповідачкою фактично розірвані. У нього з відповідачкою різні погляди на життя, різні характери, що суперечить подальшому спільному проживанню. Стверджує, що подальше проживання однією сім`єю є неможливим, а подальше збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Вказує, що у добровільному порядку відповідачка не бажає розривати шлюб. Просить суд не надавати строку для примирення. Просить розірвати шлюб між ним та відповідачем.

Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 03 травня 2022 року позов задоволено.
Розірвано шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що зареєстрований 05 вересня 2013 року у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції.
Стягнуто з відповідачки ОСОБА_1 на користь позивача ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 908 грн. 00 коп. судового збору.

Рішення суду в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_1 .
Вважає рішення суду незаконним та необгрунтованим. Зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги її заяву, в якій вона просила надати сторонам строк на примирення. Вважає, що суд першої інстанції не взяв до уваги той факт, що сім`я може бути збережена. В апеляційній скарзі скаржник просить скасувати рішення суду.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що згідно з частиною третьою статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до вимог ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.
Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено – повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 08 грудня 2022 року, є дата складення повного судового рішення – 20 грудня 2022 року.

       Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга  ОСОБА_1 до задоволення не підлягає із наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд виходив з тих обставин, що розлад в сім`ї носить стійкий характер, сім`я розпалась остаточно, сторони припинили подружні стосунки, сім`я фактично не існує, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача.
З такими висновками колегія суддів погоджується з наступних обставин.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 та відповідачка ОСОБА_1 05 вересня 2013 року зареєстрували шлюб у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, про що 05 вересня 2013 року складено відповідний актовий запис № 2150, що стверджується свідоцтвом про шлюб Серія НОМЕР_1 , виданим Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції 05 вересня 2013 року. У зв`язку із реєстрацією шлюбу відповідач змінила прізвище " ОСОБА_5 " на " ОСОБА_6 ".
У шлюбі у сторін народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується копією свідоцтва про народження Серія НОМЕР_2 .

Згідно із статтею 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
За положеннями частини третьої статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України.
Відповідно до частини першої статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.
За положеннями статті 112 СК України при вирішенні питання про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.
Відповідно до норм сімейного законодавства, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз", підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу.
Шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. 

В даному ж випадку ні судом першої інстанції, ні судом апеляційної інстанції не встановлено, що збереження шлюбу можливе і його збереження не буде суперечити інтересам позивача чи відповідачки.
Оскільки, як зазначив позивач по справі –  ОСОБА_2 в своїй позовній заяві, сімейні стосунки з відповідачем фактично розірвані, у них різні погляди на життя, різні характери, що суперечить подальшому спільному проживанню, подальше проживання однією сім`єю є неможливим

У зв`язку з тим, що позивач не бажає проживати в шлюбі з відповідачкою, а збереження шлюбу суперечить його інтересам, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що позовні вимоги  ОСОБА_2 до  ОСОБА_1 про розірвання шлюбупідлягають задоволенню. 

Слід звернути увагу, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З моменту звернення позивача з даним позовом до моменту постановлення даного судового рішення пройшло достатньо часу, сторони мали достатньо часу для примирення, а позивач вправі був скористатися своїм правом відмовитися від позову, однак такого не відбулося, сторони не примирилися.

В свою чергу, в апеляційній скарзі відповідачка не погоджуючись з оскаржуваним рішенням, свої доводи з цього приводу зводить до тверджень стосовно того, що шлюб може бути збережений, однак не надала суду жодних належних та допустимих доказів про те, що шлюб може бути збережений, не спростувала вимоги позовної заяви, а відтак підстав для задоволення апеляційної скарги немає.
Доводи апелянта про безпідставність ненадання судом першої інстанції часу на примирення за її заявою, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на вимогах закону. 

Колегія судді наголошує, що 06 лютого 2022 року суд першої інстанції з метою вжиття заходів щодо збереження шлюбу подружжя, надав сторонам строк на примирення терміном два місяці. 
Варто також зауважити, що надання строку для примирення подружжя є правом суду, а не його обов`язком.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що провадження у даній справі відкрито 11 січня 2022 року, тобто справа про розірвання шлюбу між сторонами перебувала в провадженні суду майже рік, однак і протягом цього часу сторони не дійшли згоди щодо примирення.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Згідно норм ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги  ОСОБА_1 жодним чином висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення Жовківського районного суду Львівської області від 03 травня 2022 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд, 

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - залишити без задоволення. 
Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 03 травня 2022 року - залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення постанови.
Повний текст постанови складено 20 грудня 2022 року.

Головуючий:                                                        О.Я. Мельничук

               Судді:                                                                О.М. Ванівський

                                                                               Р.П. Цяцяк