КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Апеляційне провадження:                                                        Доповідач - Ратнікова В.М.
33/824/2609/2022             
                                      
                                       П О С Т А Н О В А
 
                            І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И
 
м. Київ                                                                                          Справа № 757/52187/21-п
 
26 вересня 2022 року  Київський апеляційний суд у складі судді Судової палати з розгляду цивільних справ - Ратнікової В.М.
 
при секретарі - Шпильовій Я.І.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Печерського районного суду міста Києва від 02 грудня 2021 року   в справі про  адміністративне правопорушення  за ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП стосовно  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-
в с т а н о в и в:
 
Постановою Печерського районного суду міста Києва від 02 грудня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 та ст. 124 КУпАП і призначено йому  адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. 
Не погоджуючись з такою постановою суду першої інстанції, 24 серпня 2022 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати постанову Печерського районного суду міста Києва від 02 грудня 2021 року та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
Також в апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Печерського районного суду міста Києва від 02 грудня 2021 року.
Зазначав, що про ухвалення вказаної постанови судом та загалом про те, що відбувся розгляд справи, йому стало відомо лише 13 серпня 2022 року від працівників поліції під час  зупинки його автомобіля та перевірки документів на контрольному пункті.Вказує на те, що копію постанови Печерського районного суду міста Києва від 02 грудня 2021 року він отримав лише 22 серпня 2022 року безпосередньо в приміщенні Печерського районного суду м. Києва. З огляду на вище викладене, просив суд поновити  йому строк на апеляційне оскарження постанови Печерського районного суду міста Києва від 02 грудня 2021 року, так як він пропущений з поважних причин .
Вирішуючи заяву  ОСОБА_1   про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, апеляційний суд виходить з наступного.
За положенням ст. 287 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.
Постанова суду про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена в порядку, визначеному цим Кодексом.
Згідно частини 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.
В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу- ст. 289 КУпАП.
Обґрунтовуючи причини пропуску строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 зазначав, що він не був повідомлений про розгляд справи, а копію постанови Печерського районного суду міста Києва від 02 грудня 2021 року  він отримав лише 22 серпня 2022 року після того, як від працівників поліції йому стало відомо про існування такої постанови.
З матеріалів справи вбачається, що 28 вересня 2021 року до Печерського районного суду м. Києва надійшли матеріали даної адміністративної справи. Розгляд справи було призначено на 02 грудня 2021 року.
В матеріалах справи міститься судова повістка про виклик до Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 на 02 грудня 2021 року, проте доказів отримання останнім даної судової повістки матеріали справи не містять. З копії супровідного листа  Печерського районного суду м.Києва  від  03 грудня 2021 року вбачається, що копія оскаржуваної постанови  від 02 грудня 2021 року була  направлена   ОСОБА_1 , проте доказів отримання  останнім копії вказаної постанови в матеріалах справи також відсутні. 
З огляду на те, що ОСОБА_1 не приймав участі  у розгляді справи  в суді першої інстанції та в матеріалах справи відсутні докази отримання ним копії оскаржуваної постанови, яка була направлена йому судом, 22 серпня 2022 року він особисто звернувся до  суду із заявою  та отримав копію  вказаної постанови і 24 серпня  2022 року подав  апеляційну скаргу, апеляційний суд вважає, причини пропуску   ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження постанови Печерського районного суду м.Києва  від  03 грудня 2021 року слід визнати поважними, а тому такий строк  підлягає поновленню.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що постанова суду першої інстанції ухвалена  з порушенням норм матеріального  права.
Стосовно складеного відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП зазначає, що даний протокол не відповідає вимогам ст.     256 КУпАП, оскільки він не містить нормативного акту, яким передбачено відповідальність за вчинене правопорушення, відсутні прізвища та адреси потерпілих, хоча такі відомості у працівника поліції були в наявності, відсутні пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, відсутні роз`яснення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, її прав та обов`язків, передбачених статтею 268 КУпАП.
Посилається на те, що з пояснень водія ОСОБА_2 вбачається, що  він рухався в бік Південного мосту в м. Києві  в крайній лівій полосі, проїхавши під мостом Патона та ще 200-300 метрів, він відчув удар з задню праву частину його автомобіля, який було завдано автомобілем «РЕНО» НОМЕР_1 . Відповідно до пояснень водія ОСОБА_3 , він рухався автомобілем  в м.Києві  від мосту Патона в бік Дарницького мосту в середній смузі, де отримав удар з лівого боку від автомобіля «РЕНО», який після зупинився з правого боку. В поясненні зазначено, що водій ОСОБА_3 надає відеоматеріали, однак працівниками поліції такого відеоматеріалу до справи долучено не було. Далі в своєму поясненні водій ОСОБА_3 вказує, що від водія автомобіля «РЕНО» відчувається запах алкоголю. Звертає увагу суду, що пояснення свідків різняться в частині наявності у водія «Рено» запаху алкоголю з порожнини рота. 
Зазначає, що матеріали справи не містять доказів того, що працівниками поліції було вжито всіх заходів з метою встановлення у нього стану алкогольного сп`яніння. Вказує на те, що відповідно до вимог ст. 266 КУпАП  особи щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування, проте в даному випадку його не відсторонили від керування транспортним засобом.
Посилається також на  відсутність в матеріалах справи направлення його на огляд до медичного закладу,  працівники поліції  навіть не пропонували  йому пройти такий огляд.
В судовому засіданні     ОСОБА_1   повністю підтримав доводи своєї апеляційної скарги та просив її задовольнити.
ОСОБА_2 та ОСОБА_3   в судове засідання не з`явились, про день та час слухання справи  судом повідомлені, причин своєї неявки суду не повідомили, а тому  апеляційний суд  вважає можливим розглядати справу у їх відсктногсті.
Заслухавши доповідь судді  Ратнікової В.М., пояснення  ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права, свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. При розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд, окрім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.
Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та ч.1 ст.130 КУпАП та, накладаючи на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, суд першої інстанції  посилався на те, що вина ОСОБА_1   у вчиненні вказаних адміністративних правопорушень підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 339142, протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 339141, схемою дорожньо - транспортної пригоди, поясненнями водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відео з боді- камери працівників патрульної поліції АА- 00172.
Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Відповідно до п.1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Згідно з п.1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно з положеннями ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» (із змінами та доповненнями) водій, серед іншого, зобов`язаний:
- виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами;
- не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.
Положеннями ч.1 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за  відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, а диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП визначена адміністративна відповідальність також і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з положеннями частин 2 - 6 ст. 266 КУпАП огляд водія  на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.
У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Згідно з пунктом 12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє таку особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Отже, відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема, алкогольного  сп`яніння  в закладі  охорони здоров`я є підставою для притягнення  його до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. За змістом п. 8 Порядку, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я, поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Відповідно до п. 2 розділу ІІ Інструкції, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
У відповідності до вимог ст. 278 КУпАП, суддя районного суду при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання, передбачені вказаною статтею, у тому числі і питання про те, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.
Також стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особа, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серія ААД № 339141, складеного інспектором взводу № 2 роти № 3, батальйону № 3, полку № 1 Управління патрульної поліції в м. Києві ДПП старшим лейтенантом поліції Оніщуком Андрієм Тарасовичем,  15 вересня 2021 року, о 20 год. 40 хв., водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Renault Clio Symbol», д.н.з. НОМЕР_1 в м. Києві, Наддніпрянське шосе з ознаками алкогольного сп`яніння а саме: запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
З дослідженого в судовому засіданні відеозапису з нагрудної боді камери співробітників поліції АА 00172  встановлено, що ОСОБА_1 не заперечує того, що вживав алкогольні напої, навпаки повідомив співробітникам поліції, що напередодні він вжив дві пляшки пива по 0,5 літри (відео № 1, час 13:44).  На відео № 2 зафіксовано як співробітники поліції роз`яснюють ОСОБА_1 наслідки його відмови від проходження огляду  на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або у лікаря нарколога (відео № 2, час 02:50). В подальшому співробітники поліції неодноразово запитували ОСОБА_1 чи буде він проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або у лікаря нарколога, проте ОСОБА_1 відмовлявся від проходження такого огляду (відео № 2, час 05:25, 06:30) .В подальшому співробітник поліції роз`яснив ОСОБА_1 , що його відсторонено від керування транспортним засобом, на що ОСОБА_1 повідомив, що він буде викликати тверезого водія. 
  ОСОБА_1 підписав вказаний протокол, від надання пояснень з приводу складеного протоколу відмовився.
Аналізуючи зазначені вимоги матеріального права  в їх сукупності та досліджені в судовому засіданні докази, апеляційний  суд  вважає, що суд першої інстанції  прийшов до обґрунтованого висновку про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, так як, керуючи транспортним засобом, він відмовився від проходження у встановленому порядку огляду на стан  алкогольного сп`яніння.
Доводи апеляційної скарги  ОСОБА_1 про те, що матеріали справи не містять доказів того, що  працівниками поліції було вжито всіх  визначених законодавством заходів з метою встановлення у нього стану алкогольного сп`яніння, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки з відеозапису з нагрудної боді камери АА 00172 вбачається, що співробітниками поліції було неодноразово запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд  на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або у лікаря нарколога. Також неодноразово було роз`яснено наслідки відмови від проходження такого огляду, проте ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду. 
Доводи апеляційної скарги  ОСОБА_1 про те, що відповідно до вимог ст. 266 КУпАП  особи щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування транспортним засобом, проте його працівники поліції  від керування автомобілем не відсторонили, суд апеляційної інстанції також відхиляє, оскільки вони спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, зокрема, відеозаписом з нагрудної боді камери працівника поліції АА 00172 на якій зафіксовано, що співробітники поліції роз`яснили ОСОБА_1 , що він відсторонений від керування транспортним засобом (відеозапис № 2, час 07:49). З відеозапису № 6 вбачається, що співробітники поліції повторно роз`яснюють, що ОСОБА_1 відсторонено від керування транспортним засобом у зв`язку з тим, що у нього наявні ознаки алкогольного сп`яніння та працівниками  поліції було зобов`язано іншого водія доставити транспортний засіб до місця стоянки.  В судовому засіданні апеляційного суду   ОСОБА_1   підтвердив ту обставину, що  працівники поліції  відсторонили його від керування  автомобілем,  запропонували викликати  тверезого водія для доставки автомобіля до місця стоянки.  Для цього він викликав  свого співробітника  ОСОБА_4 , який і доставив  його автомобіль  до стоянки.  
Доводи апеляційної скарги  про те, що  в матеріалах справи відсутнє направлення   ОСОБА_1   для проходження  огляду  до медичного закладу та що йому  навіть не пропонували пройти такий огляд є безпідставними, оскільки доказами у справі доведено, що   ОСОБА_1 на пропозицію поліцейського відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у лікаря - нарколога, тобто, в закладі охорони здоров`я,  враховуючи, що законом не передбачене примусове доставляння водія до закладу охорони здоров`я, у поліцейського не було підстав для оформлення письмового направлення ОСОБА_1 на такий огляд, який за змістом ст. 266 КУпАП проводиться виключно в присутності поліцейського.
Того ж дня, 15 вересня 2021 року, відносно ОСОБА_1 інспектором взводу № 2 роти № 3, батальйону № 3, полку № 1 Управління патрульної поліції в м. Києві ДПП старшим лейтенантом поліції Оніщуком Андрієм Тарасовичем,було складено протокол про адміністративне правопорушення серія ААБ № 339142 відповідно до якого, 15 вересня 2021 року о 20 год. 40 хв. водій  ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Renault Clio Symbol», д.н.з. НОМЕР_1 , в м. Києві, Наддніпрянське шосе  та здійснив зіткнення з автомобілем «Honda Accord», державний номерний знак НОМЕР_2 та автомобілем ВАЗ 21403, державний номерний знак НОМЕР_3 , чим порушив вимоги п.п. 2.3б, 10.1,12.1,13.1 ПДР, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.
Переглядаючи постанову суду першої інстанції в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суд апеляційної інстанції виходив з наступного.
Порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ст. 124 КУпАП.
Правила дорожнього руху, затверджені постановою  Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Відповідно до п. 2.3 б для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Згідно з п. 10.1 ПДР України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
Відповідно до п. 12.1 ПДР України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним..
Відповідно до п. 13.1 ПДР України водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу. 
З  наявних в матеріалах справи та  досліджених  судом пояснень ОСОБА_2 від 15 вересня 2021 року, наданих ним без посередньо на місці  дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася  15.09.2021 року  по Наддніпрянському шоссе в м.Києві  вбачається, що керуючи автомобілем «Honda Accord» державний номерний знак НОМЕР_2 , він рухався в напрямку Південного мосту в крайній лівій смузі. В подальшому його ззаду почав притискати інший автомобіль, проте у зв`язку з тим, що рух на дорозі був інтенсивний, він не мав можливості пропустити автомобіль, який їхав ззаду. Проїхавши під мостом 200-300 метрів, він побачив, як автомобіль  їде вправо та через декілька секунд  відчув удар в задню праву частину свого автомобіля від автомобіля «Renault Clio Symbol», д.н.з. НОМЕР_1 .
Також в матеріалах справи наявні пояснення  іншого учасника ДТП водія ОСОБА_3 від 15 вересня 2021 року, які також були досліджені в судовому засіданні,  в яких він зазначив що, керуючи автомобілем ВАЗ 21403, державний номерний знак НОМЕР_3 , він рухався по Наддніпрянському шосе в сторону Дарниці в середній смузі руху. В подальшому він отримав удар від автомобіля «Renault Clio Symbol», д.н.з. НОМЕР_1 , який потім опинився з правого боку. Зазначив, що від водія автомобіля «Renault Clio Symbol» відчувався запах алкоголю. 
З дослідженої судом схеми  місця ДТП, яка сталася 15.09.2022 року на  Наддніпрянському шосе в м.Києві   вбачається, що на ній зображено розташування  автомобілів всіх трьох учасників ДТП, зазначено місце зіткнення, розташування електроопор, колесовідбійника, бардюрного каменю,   та інші  характеристики місця ДТП., а також  описано   видимі пошкодження кожного втомобіля.  Вказана схема ДТП підписана всіма учасниками ДТП, в тому числі і ОСОБА_1 .  
Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 339142 відносно ОСОБА_1 від 15 вересня 2021 року, схему місця ДТП, характер отриманих автомобілями пошкоджень, пояснення учасників дорожньо-транспорної пригоди  ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , надані   безпосередньо на місці ДТП та, надавши оцінку вказаним доказам в сукупності, апеляційний суд приходить до висновку про те, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку  про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, так як він  порушив  п. п.2.3б, 10.1, 12.1 та 13.1 Правил дорожнього руху України,  що  призвело до зіткнення та пошкодження автомобілів.
Заперечуючи свою вину у  вчиненні  дорожньо-транспортної пригоди  15 вересня 2021 року,  ОСОБА_1 жодного доказу на  спростування висновків суду  та підтвердження своїх доводів не  надав. Посилаючись в суді апеляційної інстанції  на те, що  на відеореєстраторі з автомобіля  ВАЗ 21403, державний номерний знак НОМЕР_3   під керуванням ОСОБА_3   зафіксовані дії всіх учасників ДТП з яких вбачається, що винуватцем ДТП є водій автомобіля «Honda Accord» державний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_2 ,  ОСОБА_1 вказаного  доказу суду апеляційної інстанції не надав.  На запитання  суду повідомив, що необхідності у витребуванні  вказаного доказу немає. В суді апеляційної інстанції не клопотав про проведення експертизи.
Доводи апеляційної скарги  ОСОБА_1 про те, що протокол про вчинення  ним адміністративного правопорушення, передбаченого  ст. 124  КУпАП не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки він не містить нормативного акту, яким передбачено відповідальність за вчинене правопорушення, відсутні прізвища та адреси потерпілих, хоча такі відомості у працівника поліції були в наявності, відсутні пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки дані про постраждалих у ДТП осіб  зазначені у  їх власноручно написаних безпосередньо  на місці ДТП поясненнях, які додаються до протоколу про адміністративне правопорушення. З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 неодноразово пропонувалось надати свої пояснення з приводу ДТП, яка сталась, проте  він пояснив, що  не може надати  пояснення. 
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom») від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Суд першої інстанції згідно з вимогами ст.ст.245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини вчинених правопорушень і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст.283 КУпАП, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 .
Керуючись  ст. 294 КУпАП,  апеляційний суд, -

 
 
п о с т а н о в и в :
 
Поновити   ОСОБА_1 процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови Печерського районного суду міста Києва від 02 грудня 2021 року.  
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Печерського районного суду міста Києва від 02 грудня 2021 року   залишити без змін.
Постанова   апеляційного суду  набирає законної сили  негайно після її  проголошення, є остаточною  й оскарженню не підлягає.  

 
Суддя: