ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2022 року	Львів	Справа № 380/4410/22 пров. № А/857/12020/22	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Іщук Л. П.,
суддів – Обрізка І. М., Шинкар Т. І., 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 травня 2022 року, ухвалене головуючим суддею Лунь З. І. у м. Львові, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

                                                       В С Т А Н О В И В:

21.02.2022 ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просить зобов`язати відповідача включити до розрахунку його страхового стажу період навчання на підготовчому відділенні Львівського політехнічного інституту з 01.12.1977 (наказ №1884а-4-01 від 30.11.1977) по 31.08.1978 та період проходження військових зборів з 01.07.1983 по 30.09.1983; зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату призначеної йому пенсії за віком, починаючи з 24.02.2016.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідачем йому протиправно відмовлено в перерахунку пенсії за віком, оскільки слухачі підготовчого відділення за правовим статусом прирівняні до студентів вищого начального закладу, час навчання на підготовчому відділенні за денною формою навчання не переривав його трудового стажу, тому підлягає зарахуванню до стажу роботи для призначення пенсії, як і період проходження ним військових зборів, що є завершальним етапом військової підготовки студентів.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 16.05.2022 позов задоволено: зобов`язано Головне управління Пенсійного Фонду України у Львівській області включити до розрахунку страхового стажу ОСОБА_1 період навчання на підготовчому відділенні Львівського політехнічного інституту з 01.12.1977 (наказ №1884а-4-01 від 30.11.1977) по 31.08.1978 включно та період проходження військових зборів з 01.07.1983 по 30.09.1983; зобов`язано Головне управління Пенсійного Фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії за віком, починаючи з 24.02.2016. Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 1984,80 грн сплаченого судового збору.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області подало апеляційну скаргу, в якій з покликанням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що судом першої інстанції не взято до уваги, що позивачу правомірно призначено пенсію із врахуванням його страхового стажу 34 роки 02 місяці 17 днів, в тому числі враховано період проходження військової служби з 03.11.1974 по 17.11.1977 та період навчання з 01.09.1978 по 13.06.1983. Вказує на безпідставність вимог позивача про зарахування до страхового стажу періоду перебування позивача слухачем на підготовчому відділенні при вищому навчальному закладі, оскільки такий період не є навчанням у вищому навчальному закладі, а тому не зараховується до стажу роботи для призначення пенсії. Також зазначає, що не може бути зараховано до стажу роботи для призначення пенсії період проходження військових зборів з 01.07.1983 по 30.09.1983, так як військові збори є військовою підготовкою, а не військовою службою, яка починається після зарахування до списків особового складу військової частини.
Оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні), апеляційний суд відповідно до вимог пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав. 
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 з 24.02.2016 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058.
02.11.2021 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про зарахування до страхового стажу періодів навчання на підготовчих курсах у інституті та проходження військових зборів.
Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області листом від 01.12.2021 №17794-16973/Ш-52/8-1300/21 повідомило позивачу, що в період його навчання на підготовчому відділенні він був слухачем, який не здобуває певних освітніх та освітньо-кваліфікаційних рівнів, а тому підстав для обчислення страхового стажу з урахуванням періоду навчання на підготовчому відділенні вищого навчального закладу немає. Також вказано, що зарахування до страхового стажу періоду лагерних зборів чинним законодавством не передбачено.
Не погоджуючись з такою відмовою, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що періоди навчання позивача на підготовчому відділенні у Львівському політехнічному інституті з 01.12.1977 по 31.08.1978, проходження військових зборів з 01.07.1983 по 30.09.1983 у Львівському політехнічному інституті належним чином підтверджені записами трудової книжки та підтверджуючими документами, отже, цей час необхідно врахувати до страхового стажу позивача, провівши перерахунок пенсії з 24.02.2016.
Апеляційний суд частково погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Стаття 46 Конституції України передбачає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсійні правовідносини регулюються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-ІV), який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом.
Статтею 1 Закону №1058-ІV встановлено, що пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Статтею 5 Закону №1058-IV передбачено, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, визначених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно з частиною першою статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Відповідно до пункту «д» частини третьої статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, основним документом, що підтверджує трудовий стаж є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними документами.
Час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.
Згідно із Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України та Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (зареєстровано у Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за №110; далі - Інструкція), до трудових книжок за місцем роботи вносяться окремим рядком з посиланням на дату, номер та найменування відповідних документів, зокрема, запис про час навчання у вищих навчальних закладах.
Для студентів, слухачів курсів, учнів, аспірантів та клінічних ординаторів, які мають трудові книжки, навчальний заклад (наукова установа) вносить записи про час навчання на денних відділеннях (у тому числі підготовчих) вищих навчальних закладів. Підставою для таких записів є накази навчального закладу (наукової установи) про зарахування на навчання та про відрахування з числа студентів, учнів, аспірантів, клінічних ординаторів (пункт 2.16 Інструкції).
Статтею 53 Закону України «Про вищу освіту» передбачено, що студент (слухач) - особа, яка в установленому порядку зарахована до вищого навчального закладу і навчається з метою здобуття певних освітнього та освітньо-кваліфікаційного рівнів.
Згідно з Положенням про організацію навчального процесу у вищих навчальних закладах, затвердженого наказом Міністерства освіти України від 02.06.1993 №161 та зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 23.11.1993 за №173, студенту, який захистив дипломний проект (роботу), склав державні екзамени відповідно до вимог освітньо-професійної програми підготовки, рішенням державної комісії присвоюється відповідно освітній рівень (кваліфікація) та видається державний документ про освіту (кваліфікацію).
Згідно з Положенням про підготовче відділення при вищому навчальному закладі, підготовчі відділення, як і підготовчі курси, створюються для загальноосвітньої підготовки для вступу до вищого навчального закладу, навчання на яких дає право вступу до цих навчальних закладів без вступних іспитів.
Навчання на підготовчих відділеннях (курсах) є додатковою послугою навчального закладу, мета якої - підготовка до вступу до навчального закладу.
Розглядаючи справу №456/2503/16-а Верховний Суд у постанові від 21.02.2020 дійшов висновку, що підготовчі курси (підготовчі відділення) при вищому навчальному закладі не є рівноцінними самим вищим навчальним закладам, перелік яких наведено в статті 25 Закону України «Про вищу освіту», а навчання на підготовчому відділенні (курсах) не є складовою навчання у вищому навчальному закладі, оскільки у випадку, якщо особа не вступить до останнього з будь-якої причини (відмова від вступу, нездача іспитів тощо), період навчання на підготовчих курсах (відділеннях) не можна вважати здобуттям вищої освіти.
За таких обставин, враховуючи сформовану практику Верховного Суду, колегія суддів дійшла висновку щодо правомірності незарахування відповідачем періоду навчання позивача на підготовчому відділенні.
Водночас, як встановлено з архівної довідки Національного університету «Львівська політехніка» від 04.10.2021 № 69-43-640 ОСОБА_1 після відрахування з інституту у зв`язку із закінченням із закінченням теоретичного курсу та отримання диплома з присвоєнням кваліфікації інженер-будівельник з 01.07.1983 по 30.09.1983 направлений на лагерні збори з виплатою стипендії, відтак період, протягом якого позивач перебував на військових/таборних зборах по спеціальній підготовці з 01.07.1983 по 30.09.1983 охоплюються періодом навчання у вищому навчальному закладі.
За таких обставин, за правилами частини четвертої статті 24 Закону №1058-IV, пункту «д» частини третьої статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» спірний період з 01.07.1983 по 30.09.1983 підлягав зарахуванню до страхового стажу позивача, тому в цій частині колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.
Аналогічна позиція в подібних правовідносинах висловлена Верховним Судом у постанові від 11.05.2022 у справі № 445/2374/16-а.
Враховуючи викладене, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області безпідставно призначено позивачу пенсію за віком без врахуванням до його страхового стажу періоду з 01.07.1983 по 30.09.1983 перебування на лагерних зборах з виплатою стипендії, що свідчить про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 в цій частині та є підставою для перерахунку його пенсії.
За наведених обставин, судом першої інстанції допущено неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення справи в частині зарахування до стажу роботи періоду навчання позивача на підготовчому відділенні та відповідно до пункту 1 частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції в цій частині.
Керуючись статтями 311, 315, 316, 317, 321, 322, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, 

                                                 П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області задовольнити частково.
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 травня 2022 року у справі № 380/4410/22 в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного Фонду України у Львівській області включити до розрахунку страхового стажу ОСОБА_1 період навчання на підготовчому відділенні Львівського політехнічного інституту з 01 грудня 1977 року по 31 серпня 1978 року скасувати та в цій частині в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.
В решті рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 травня           2022 року у справі № 380/4410/22 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.  

Головуючий суддя	 	Л. П. Іщук 	
судді	 	І. М. Обрізко 	
 	 	Т. І. Шинкар  	
Повне судове рішення складено 12.12.2022