Справа № 369/13529/17                                                   Головуючий 1 інстанція- Ковальчук Л.М.
Проваження № 22-ц/824/9288/2022                                 Доповідач апеляційна інстанція- Савченко С.І.

 
П О С Т А Н О В А

іменем     України
 
22 листопада 2022 року                                                                                м.Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого  судді               Савченка С.І.,
            суддів                                     Ігнатченко Н.В., Мережко М.В.,
за участю секретаря              Малашевського О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 лютого 2022 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кабісова Юлія Тенгізівна, ОСОБА_4 про визнання недійсним договору дарування житлового будинку, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності, визнання права власності на нерухоме майно,
в с т а н о в и в:
 
У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом до  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кабісова Ю.Т., ОСОБА_4 про визнання недійсним договору дарування житлового будинку, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності, визнання права власності на нерухоме майно.
Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 грудня 2017 року відкрите провадження у даній справі.
 Ухвалою Києво-Святоинського районного суду Київської області від 23 лютого 2022 року позов ОСОБА_1 залишено без розгляду.
Не погоджуючись із ухвалою, позивачка ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального справа. Скарга мотивована тим, що, залишаючи позов без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивачки, суд порушив норми процесуального права, оскільки позивачка та її представник не були належно повідомлені про розгляд справи 26 жовтня і 24 листопада 2021 року та 23 лютого 2022 року. Окрім того, суд фактино закінчив розгляд справи та перейшов до дебатів, що у свою чергу свідчить про безпідставність залишення без розгляду.
Учасники справи правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.
В суді апеляційної інстанції представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Кучерук М.В. подану апеляційну скаргу та викладені в ній доводи підтримав, просив задоволити та скасувати ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області як незаконну. 
                                                                        -  2  -
Відповідач ОСОБА_2 повідомлений про час розгляд справи за телефоном НОМЕР_1 , що стверджується складеною секретарем суду телефонограмою
Решта учасників належним чином повідомлені про час розгляду справи, що стверджується направленими згідно ч.6 ст.128 ЦПК України на вказані ними електронні адреси судовими повістками і повідомленням про їх доставлення, до суду не з`явилися, причин неявки не повідомили, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.
Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Зазначеним вимогам оскаржувана судова ухвала не відповідає.
Залишаючи позов ОСОБА_1 без розгляду, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що належним чином повідомлена позивачка повторно, а саме 26 жовтня і 24 листопада 2021 року та 23 лютого 2022 року не з`явилася в судові засідання без поважних причин, заяви про розгляд справи у її відсутність не надала.
Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду, поскільки вони не грунтуються на матеріалах справи, що призвело до порушення судом норм процесуального права.
Залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому.
Відповідно до приписів ч.5 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.
За змістом наведених норм підставою залишення позову без розгляду є неявка двічі поспіль належним чином повідомленого позивача без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки за відсутності його заяви про розгляд справи у його відсутність.
З матеріалів справи вбачається, що про розгляд справи 24 листопада 2021 року та 23 лютого 2022 року ні позивачка, ні її представник адвокат Кучерук М.В. не були повідомлені належним чином, оскільки направлені на адресу позивачки судові повістки повернулися із відміткою пошти «за терміном зберігання», що не може вважатися належним повідомленням (т.3 а.с.42-44).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 461/10610/13-ц, зазначено, що повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» чи «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення» не є доказом належного інформування позичальника про час і місце розгляду справи (близький за змістом висновок викладений у пункті 31 постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2018 року у справі № 127/2871/16-ц, 
                                                                        -  3  -
у пунктах 47-48 постанови Великої Палати Верховного Суду у справі № 752/11896/17 від 12 грудня 2018 року). Тому Велика Палата Верховного Суду вважає, що апеляційний суд не виконав належно зазначений процесуальний обов`язок з інформування позичальника.
З матеріалів справи вбачається, що суд направляв повістки ОСОБА_5 , яка була представником позивачки при подачі позову у грудні 2017 року. Проте, повноваження ОСОБА_5 вичерпали свою дію 14 листопада 2020 року, що стверджується довіреністю (т.1 а.с.8), а відтак направлення повісток особі, яка не має повноважень представника сторони, не свідчить про належдне повідомлення такої сторони.
За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про відсутність передбачених ст.223 ЦПК України підстав для зилишення позову без розгляду, а саме відсутність повторної неяки позивача двічі поспіль без поважних причин, як і відсутність його належного повідомлення.
Отже, передбачених законом підстав залишати позов без розгляду у суду не було.
Суд вказаних обставин не врахував і постановив помилкову ухвалу про залишення позову без розгляду.
Відповідно до ст.379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
З викладених вище підстав колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала підлягає до скасування у зв'язку із порушенням норм процесуального права, яке призвело до постановлення помилкової ухвали, а справа направляється для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Керуючись ст.ст.259, 374, 376, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -
 
п о с т а н о в и в:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити.
Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 лютого 2022 року скасувати,  справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. У випадку проголошення лише вступної і резолютивної частини, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Головуючий   

Судді: