П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
 
21 вересня 2022 року                                                                                             м. Київ
 
Справа №761/7057/19
Провадження № 22-ц/824/6211/2022
 
            Резолютивна частина постанови оголошена 21 вересня 2022 року
            Повний текст постанови складено  23 вересня 2022 року
Київський апеляційний  суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
                        судді-доповідача  Стрижеуса А.М., 
                        суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.
                        секретаря: Карпенка В.Р.
 
учасники справи:     
позивач                      ОСОБА_1 ,
відповідачі:               Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит»,                                                          Товариство з обмеженою відповідальністю «Ес.Ді.Сі.груп»,                                                   приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу                                             Апатенко Марина Анатоліївна,
треті особи:               ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Фонд гарантування вкладів фізичних осіб,                                                  ОСОБА_4 ,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою адвокатом Паламарчуком Миколою Андрійовичем, на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 08 грудня 
2021 року у справі за позовом   ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», Товариства з обмеженою відповідальністю «Ес.Ді.Сі.груп», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Апатенко Марини Анатоліївни, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, ОСОБА_4 , про визнання частково недійсним договору про відступлення прав вимоги та скасування рішень,-
 
В С Т А Н О В И В:
 
Історія справи
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У лютому 2019 року   ОСОБА_6 звернулась до Шевченківського районного суду міста Києва із позовом до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», ТОВ «Ес.Ді.Сі.груп», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Апатенко М. А., третя особа - ОСОБА_2 , про визнання частково недійсним договору про відступлення прав вимоги та скасування рішень.
Позов мотивовано тим, що 17 вересня 2007 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Центральне регіональне управління ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») та ОСОБА_2 укладено договір № 126-07-Ил/09, відповідно до умов якого ОСОБА_2 відкрито невідновлювальну кредитну лінію в сумі 155 590,00 доларів США строком до 16 вересня 2022 року зі сплатою 13,3 % річних за користування кредитними коштами. Для обліку виданих у рахунок невідновлювальної кредитної лінії кредитних ресурсів банк відкриває позичальнику позичковий рахунок № НОМЕР_1 . За надання кредитних ресурсів позичальник сплачує комісію в розмірі 0,2 % від кожної суми траншу. Комісія сплачується на рахунок № НОМЕР_2 . Зазначений договір ОСОБА_2 уклав для задоволення власних побутових потреб.
Того ж дня, відповідно до статті 65 СК України позивачка надала свою згоду на укладення між ОСОБА_2 та ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» договору про відкриття кредитної лінії № 126-07-Ил/09.
З метою забезпечення належного виконання умов кредитного договору 17 вересня 2007 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_2 укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюком З. З. та зареєстрований в реєстрі за № 5080, відповідно до умов якого: квартира АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 передається в іпотеку ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» як забезпечення повернення кредитних ресурсів, виданих за договором про відкриття кредитної лінії № 126-07-ИЛ/09 від 17 вересня 
2007 року на суму 155 590,00 доларів США строком до 16 вересня 2022 року, а також процентів за користування кредитними ресурсами, виходячи з процентної ставки 13,3 % річних, а також комісійної винагороди за кредитним договором: неустойки за цим договором або за кредитним договором, враховуючи відшкодування збитків, завданих прострочкою платежів за кредитним договором, відшкодування витрат по зверненню стягнення на предмет іпотеки в повному обсязі. 
Також, 17 вересня 2007 року між ОСОБА_1 та ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено договір поруки № 12б-07-П1/09. 
Порука ОСОБА_1 була припинена на підставі рішення Апеляційного суду міста Києва від 04 березня 2010 року.
22 травня 2008 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_2 укладена додаткова угода № 1 до кредитного договору № 126-07-Ил/09 від 17 вересня 2007 року, згідно якої внесені зміни до пунктів 2.1 та 1.4 кредитного договору і встановлена процентна ставка 16 % річних.
У грудні 2018 року позивачем було отримано вимогу про усунення порушень та повернення заборгованості за кредитним договором № 126-07-Ил/09 від 17 вересня 
2007 року із повідомленням, що 26 грудня 2018 року між АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «Ес.Ді.Сі.груп» укладено договір про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги, за яким до нового кредитора перейшло права вимоги за кредитним договором та договорами іпотеки та поруки.
На думку позивача, договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги 
від 26 грудня 2018 року є нічим іншим, як договір факторингу, оскільки заміна кредитодавця-банка, який є фінансовою установою і має право на здійснення фінансових операцій з надання фінансових послуг, на іншу юридичну особу - ТОВ «Ес.Ді.Сі.груп», який не відноситься до фінансових установ у розумінні вимог Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», надає підстави для визнання цього договору недійсним в частині відступлення прав вимоги за: договором про відкриття кредитної лінії № 126-07-Ил/09 від 17 вересня 2007 року; іпотечним договором від 17 вересня 2007 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюком З. З. та зареєстрований в реєстрі за № 5080; договором поруки № 126-07-П1/09 від 17 вересня 2007 року.
В подальшому, рішенням приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Апатенко М. А. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 44839337 від 26 грудня 2018 року; рішенням приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Апатенко М. А. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 44839573 від 26 грудня 2018 року, змінено іпотекодержателя за договором іпотеки на ТОВ «Ес.Ді.Сі.груп» та внесено зміни до державного реєстру, відповідно до яких заборона на нерухоме майно накладена в інтересах 
ТОВ «Ес.Ді.Сі.груп». Таким чином, на думку позивача, згідно із Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення суду щодо недійсності правочину зумовлює виникнення обов`язку скасування рішення про державну реєстрацію. За відсутності такого рішення суду, реалізувати рішення суду про визнання правочинів недійсними, тобто відновити порушені права позивача, буде неможливо.
ОСОБА_1 просила визнати недійсним договір про відступлення права вимоги від 26 грудня 2018 року, укладеного між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та 
ТОВ «Ес.Ді.Сі.груп», в частині відступлення права вимоги за: договором про відкриття кредитної лінії № 126-07-Ил/09 від 17 вересня 2007 року; іпотечним договором 
від 17 вересня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюком З. З. та зареєстрований в реєстрі за № 5080; договором поруки № 126-07-П1/09 від 17 вересня 2007 року; скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Апатенко М. А. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 44839337 від 26 грудня 2018 року; скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Апатенко М. А. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 44839573 від 26 грудня 
2018 року. 
Ухвалою Шевченківського районного суду мста Києва від 22 лютого 2019 року справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», ТОВ «Ес.Ді.Сі.груп», приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Апатенко М. А., третя особа - ОСОБА_2 , про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги в частині відступлення права вимоги за договором про відкриття кредитної лінії, іпотечним договором та договором поруки передано на розгляд до Дарницького районного суду міста Києва за встановленою територіальною підсудністю.
Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 13 травня 2019 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», ТОВ «Ес.Ді.Сі.груп», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Апатенко М. А., третя особа - ОСОБА_2 , про визнання частково недійсним договору про відступлення прав вимоги та скасування рішень. 
Призначено справу в порядку загального позовного провадження в підготовче судове засідання.
Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 25 листопада 2019 року призначено справу за позовом  ОСОБА_1 до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», 
ТОВ «Ес.Ді.Сі.груп», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Апатенко М. А., третя особа - ОСОБА_2 , про визнання частково недійсним договору про відступлення прав вимоги та скасування рішень до розгляду по суті.
Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 07 грудня 2020 року залучено до участі в справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», ТОВ «Ес.Ді.Сі.груп», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Апатенко М. А., третя особа - ОСОБА_2 , про визнання частково недійсним договору про відступлення прав вимоги та скасування рішень в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - ОСОБА_3 .
Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 23 березня 2021 року залучено до участі в справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», ТОВ «Ес.Ді.Сі.груп», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Апатенко М. А., треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання частково недійсним договору про відступлення прав вимоги та скасування рішень в якості третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні відповідачів: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб та ОСОБА_4 .
 
Короткий зміст оскаржуваного судового рішення
 
Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 08 грудня 2021 року у задоволенні позову   ОСОБА_7 до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», ТОВ «Ес.Ді.Сі.груп», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Апатенко М. А., треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, ОСОБА_4 , про визнання частково недійсним договору про відступлення прав вимоги та скасування рішень відмовлено.
Рішення суду мотивовано тим, що договір від 26 грудня 2018 року про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, був укладений між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «Ес.Ді.Сі.груп» в період примусової ліквідації ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит». Цей спірний договір від 26 грудня 2018 року про відступлення прав вимоги, не має всіх обов`язкових ознак, притаманних договору факторингу. Таким чином, суд зробив висновок про відмову у задоволенні позову. Щодо позовних вимог про скасування рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Апатенко М. А. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 44839337 від 26 грудня 
2018 року та рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Апатенко М. А. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 44839573 від 26 грудня 2018 року суд вказав, що такі вимоги також не підлягають задоволенню, оскільки є похідними від вимоги про визнання договору відступлення недійсним, в задоволенні якої судом відмовлено.
 
Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги
 
04 лютого 2022 року представник ОСОБА_1 - адвокат Паламарчук М. А. подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, просить скасувати рішення Дарницького районного суду міста Києва від 08 грудня 2021 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
 
Апеляційна скарга мотивована тим, щоза відсутності статусу фінансової установи із видом діяльності факторинг ТОВ «Ес.Ді.Сі.груп» не має та не мало достатньої цивільної правоздатності, щоб виступати кредитором за кредитним договором.
 
Рух апеляційної скарги та матеріалів справи
 
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 
від 04 лютого 2022 року апеляційну скаргу передано судді-доповідачу.
 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 18лютого 2022 року витребувано з Дарницького районного суду міста Києва матеріали цивільної справи № 761/7057/19 за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», ТОВ «Ес.Ді.Сі.груп», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Апатенко М. А., треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, 
ОСОБА_4 , про визнання частково недійсним договору про відступлення прав вимоги та скасування рішень.
            07 червня 2022 року матеріали цивільної справи № 761/7057/19 надійшли до Київського апеляційного суду.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 08 червня 2022 року клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Паламарчука М. А. про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Дарницького районного суду міста Києва від 08 грудня 2021 року задоволено та поновлено його.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Паламарчуком М. А. на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 08 грудня 2021 року залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали. 
Заявнику необхідно було доплатити судовий збір в розмірі 1 125,60 грн.
13 червня 2022 року на виконання вимог ухвали Київського апеляційного суду від 08червня 2022 року ОСОБА_1 подала до суду заяву, до якої додано квитанцію про сплату судового збору, у розмірі встановленому судом.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 15 червня 2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою адвокатом Паламарчуком М. А., на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 08 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», 
ТОВ «Ес.Ді.Сі.груп», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Апатенко М. А., треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, ОСОБА_4 , про визнання частково недійсним договору про відступлення прав вимоги та скасування рішень.
            Ухвалою Київського апеляційного суду від 05 серпня 2022 року справу призначено до розгляду з викликом учасників справи.
 
Доводи інших учасників справи
 
            04 липня 2022 року ОСОБА_3 засобами електронного зв?язку на електронну пошту Київського апеляційного суду подав відзив на апеляційну скаргу, у якому просить у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 08 грудня 2021 року відмовити.
 
            Відзив ОСОБА_3 мотивовано відсутністю підстав для визнання спірного договору недійсним, оскільки він укладений сторонами з необхідною цивільною дієздатністю і відповідно до інших вимог законодавства. ОСОБА_3 звертає увагу на те, що право вимоги реалізувалося на публічних торгах у зв?язку з ліквідацією банку, а отже не можу бути жодних розмов про прибуток у даній справі.
            12 липня 2022 року Фонд гарантування вкладів фізичних осіб через засоби поштового зв?язку подав до Київського апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а оскаржуване рішення Дарницького районного суду міста Києва від 08 грудня 2021 року залишити без змін.
            Відзив Фонду гарантування вкладів фізичних осіб мотивовано тим, що спірний договір про відступлення прав вимоги за своїм змістом є договором купівлі-продажу прав вимоги (оплатним договором відступлення прав вимоги), а не договором факторингу, оскільки за укладеним договором жодна із сторін не передає грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а тому не є договором факторингу у розумінні чинного законодавства. За таких обставин, для укладення договору про відступлення прав вимоги, покупець права вимоги не повинен в обов?язковому порядку мати статус фінансової установи та мати відповідний дозвіл (ліцензію).
 
Позиція Київського апеляційного суду
 
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Паламарчук М.А., підтримали доводи апеляційної скарги.
Представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб адвокат Шилець А.Р. заперечував проти доводів апеляційної скарги, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду.
За правилами частини першої статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.
Належним чином повідомлені про дачу, час та місце розгляду справи ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», ТОВ «Ес.Ді.Сі.груп», ПН Київського міського нотаріального округу Апатенко М. А., треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4  в судове засідання не з?явились, про причини своєї неявки суд не повідомили.
Відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
За викладених обставин, Київський апеляційний суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи № 761/7057/19 за відсутності ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», ТОВ «Ес.Ді.Сі.груп», ПН Київського міського нотаріального округу Апатенко М. А., третіх осіб: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які про дачу, час та місце розгляду справи повідомленні належним чином.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, врахувавши аргументи, наведені у відзивах на апеляційну скаргу, колегія суддів дійшла таких висновків.
Частинами першою-третьою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
 
Фактичні обставини справи
 
Встановлено, що 17 вересня 2007 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Центральне регіональне управління ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та 
ОСОБА_2 укладено договір №126-07-Ил/09, відповідно до умов якого ОСОБА_2 відкрито невідновлювальну кредитну лінію в сумі 155 590,00 доларів США строком 
до 16 вересня 2022 року зі сплатою 13,3% річних за користування кредитними коштами.
Для обліку виданих у рахунок невідновлювальної кредитної лінії кредитних ресурсів банк відкрив позичальнику ОСОБА_2 позичковий рахунок 
№ НОМЕР_1 .
За надання кредитних ресурсів позичальник сплачує комісію в розмірі 0,2% від кожної суми траншу. Комісія сплачується на рахунок № НОМЕР_2 . 
17 вересня 2007 року, позивач надала свою згоду на укладення ОСОБА_2 з 
ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» договору про відкриття кредитної лінії №126-07-Ил/09 зі сплатою 13,3% річних за користування кредитними коштами.
З метою забезпечення належного виконання умов кредитного договору 17 вересня 2007 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_2 було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюком З.З. та зареєстрований в реєстрі за №5080, відповідно до умов якого квартира АДРЕСА_1 ОСОБА_2 передається в іпотеку 
ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» як забезпечення повернення кредитних ресурсів, виданих за договором про відкриття кредитної лінії № 126-07-ИЛ/09 від 17 вересня 2007 року на суму 155 590,00 доларів США строком до 16 вересня 2022 року, а також процентів за користування кредитними ресурсами, виходячи з процентної ставки 13,3 % річних, а також комісійної винагороди за кредитним договором: неустойки за цим договором або за кредитним договором, враховуючи відшкодування збитків, завданих прострочкою платежів за кредитним договором, відшкодування витрат по зверненню стягнення на предмет іпотеки в повному обсязі. Передбачено, що у випадку зміни сторонами кредитного договору процентної ставки за користування кредитними ресурсами, іпотекодавець зобов`язується невідкладно укласти з іпотекодержателем відповідну додаткову угоду до цього договору (пункт 4). Іпотечний договір укладено за згодою дружини Іпотекодавця ОСОБА_1 (пункт 18). За згодою сторін можуть вноситися зміни і доповнення до цього договору, що підлягають нотаріальному посвідченню. Відповідні відомості про зміну умов обтяження нерухомого майна іпотекою підлягають державній реєстрації у встановленому законом порядку (пункт 19).
Також 17 вересня 2007 року між ОСОБА_2 та ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» укладено договір поруки №12б-07-П1/09. Відповідно до пункту 1.1 договору поруки, поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов`язань за кредитним договором №126-07-Ил/09 
від 17 вересня 2007 року.
 
22 травня 2008 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_2 укладена додаткова угода №1 до кредитного договору № 126-07-Ил/09 від 17 вересня 2007 року, згідно якої внесені зміни до пунктів 2.1 та 1.4 кредитного договору і встановлена процентна ставка з оплатою 16% річних.
Порука ОСОБА_1 була припинена на підставі рішення Апеляційного суду міста Києва від 04 березня 2010 року.
На підставі постанови Правління Національного банку України від 17 грудня 
2015 року № 898 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення делегування повноважень ліквідатора банку, згідно з яким розпочато процедуру ліквідації АТ «Банк «Фінанси та Кредит».
Відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 23 вересня 2019 року № 2417 «Про продовження строків здійснення процедури ліквідації АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень ліквідатора було продовжено строк здійснення процедури ліквідації АТ «Банк «Фінанси та Кредит» на два роки по 17 грудня 2020 року включно.
У грудні 2018 року позивачем було отримано вимогу про усунення порушень та повернення заборгованості за кредитним договором №126-07-Ил/09 від 17 вересня 
2007 року із повідомленням, що 26 грудня 2018 року між АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «Ес.Ді.Сі.груп» укладено договір про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги, за яким до нового кредитора перейшло права вимоги за кредитним договором та похідними договорами.
 
Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми матеріального права
 
Вирішуючи спір та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що спірний договір від 26 грудня 2018 року про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, був укладений між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «Ес.Ді.Сі.груп» в період примусової ліквідації ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит». Цей спірний договір від 26 грудня 2018 року про відступлення прав вимоги, не має всіх обов`язкових ознак, притаманних договору факторингу.
Київський апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції.
У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення відповідає.
Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією Україниправ і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.
Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.
Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства (стаття 650 ЦК України).
До договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті (частина п`ята статті 655 ЦК України).
Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України).
Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).
Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Сторонами в зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України).
Законодавство також передбачає порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) в зобов`язанні.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК Україникредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.
 
За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 516 ЦК України).
При цьому, слід враховувати, що у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.
Процедура припинення банку як юридичної особи проводиться у порядку, передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», і ця процедура здійснюється з метою захисту прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.
Наслідками початку процедури ліквідації банку, які передбачені статтею 46 зазначеного Закону, є, зокрема, завершення банківської діяльності банку закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси; настання строк виконання всіх грошових зобов`язань банку та зобов`язання щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) тощо.
Національний банк України приймає рішення про відкликання у банку банківської ліцензії та ліквідацію банку за пропозицією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб протягом п`яти днів з дня отримання такої пропозиції Фонду.
При проведенні процедури ліквідації банку Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку здійснює відчуження активів та/або зобов`язань банку.
Майно (активи) банку або кількох банків (пули активів) може бути реалізоване у такий спосіб: на відкритих торгах (аукціоні); шляхом продажу безпосередньо юридичній або фізичній особі.
Для проведення відкритих торгів на підставі договору може залучатися організатор торгів - юридична особа, яка відповідно до установчих документів має право проводити торги (частина восьма стаття 51 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).
Пунктом 5.11 глави 5 розділу V Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05 липня 2012 року № 2, яке є спеціальним нормативним актом, що визначає умови реалізації майна банку під час проведення ліквідаційної процедури (в редакції, яка діяла до 21 листопада 2016 року), було унормовано, що реалізація майна банку шляхом відступлення прав вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення виконання зобов`язання здійснюється шляхом проведення відкритого конкурсу між фінансовими установами (банками та небанківськими фінансовими установами, які відповідно до своїх установчих документів та ліцензій мають право надавати кредити, крім кредитних спілок).
Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 
від 21 листопада 2016 року № 2526 «Про внесення змін до Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку» у пункті 5.11 глави 5 розділу V цього Положення виключені слова «між фінансовими установами (банками та небанківськими фінансовими установами, які відповідно до своїх установчих документів та ліцензій мають право надавати кредити, крім кредитних спілок)».
Отже, пунктом 5.11 розділу V Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку у редакції, чинній на момент проведення електронних торгів з продажу активів ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», передбачено, що реалізація майна банку шляхом відступлення прав вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення виконання зобов`язання здійснюється шляхом проведення відкритого конкурсу.
У розглядуваній справі договір відступлення прав вимоги було укладено 
26 грудня 2018 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (який перебуває в стані ліквідації) та ТОВ «Ес.Ді.Сі.груп» за результатами проведення 03 грудня 2018 року електронних торгів з продажу активів банку, що ліквідується.
Положення нормативно-правових актів, якими врегульовано процедуру ліквідації банку, допускають продаж майна банку шляхом відступлення прав вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення виконання зобов`язання на конкурсних засадах, у тому числі особами, які не мають статусу банку або фінансової установи.
Враховуючи відкликання Національним банком України 17 грудня 2015 року банківської ліцензії ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», а також наслідки початку процедури ліквідації банку й цілі цієї процедури, обмеження прав осіб на участь у торгах з продажу прав вимоги банку законодавством не визначені.
Зазначене узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 22 грудня 2020 року в справах № 335/6054/18, № 761/20317/18, де на електронних торгах, особами, які не мають ліцензій на надання фінансових послуг, були придбані права вимоги за кредитними договорами, стороною яких було АТ «Банк «Фінанси та Кредит».
У справі, що переглядається, попередній кредитор (банк) був позбавлений банківської ліцензії, перебував у процедурі ліквідації та розпродував активи з метою розрахунку зі своїми кредиторами. 
У постанові від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що відступлення права вимоги за кредитним і забезпечувальним договорами є можливим не тільки на користь фінансових установ за обставин, коли попередній кредитор (банк) був позбавлений банківської ліцензії та перебував у процедурі ліквідації.
У постанові від 08 червня 2021 року у справі № 346/1305/19 Велика Палата Верховного Суду вказала, що продаж і відступлення прав вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення виконання зобов`язання у процедурі ліквідації банку може відбутися на конкурсних засадах на користь будь-якої особи.
Оспорюваний у розглядуваній справі договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 26 грудня 2018 року за своєю правовою природою є договором купівлі-продажу майнового права, укладеним під час продажу активів банку у процедурі ліквідації, тому не може бути віднесений до договорів факторингу.
            Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом у постанові від 10 листопада 2021 року у справі № 185/6442/18 (провадження № 61-7789св21).
З урахуванням вказаного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що спірний договір купівлі-продажу прав вимоги не є договором факторингу, а відтак відсутні підстави для задоволення позову.
Щодо позовних вимог до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Апатенко М. А.
Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).
Відповідно до частин першої та другої статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження,  а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.
Результат аналізу статті 51 ЦПК України свідчить, що належним відповідачем є особа, яка має відповідати за позовом.
Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі 
№ 523/9076/16-ц зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Водночас встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.
Отже, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 01 квітня 2020 року у справі 
№ 520/13067/17 зробила висновок, що позовна вимога про визнання незаконною та скасування державної реєстрації права власності на квартиру не може бути звернена до приватного нотаріуса, яку позивачка визначила співвідповідачем. Державний реєстратор, зокрема і приватний нотаріус, зобов`язаний виконати рішення суду щодо скасування державної реєстрації речового права або його обтяження незалежно від того, чи був цей реєстратор залучений до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, чи не був залучений. Встановивши, що позов заявлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі 
№ 823/2042/16 (провадження № 11-377апп18) зроблено висновок, що «спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно чи обтяження такого права за іншою особою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є цивільно-правовим. А тому вирішення таких спорів здійснюється за правилами цивільного або господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін. Належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано».
Встановлені обставини справи підтверджують, що спір у позивача виник саме з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «ЕсДі.Сі.груп» з приводу порушення останніми, на думку позивача, права позивача шляхом укладення договору купівлі-продажу права вимоги від 26 грудня 2018 року, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Апатенко М. А. є неналежним відповідачем. 
Тому у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Апатенко М. А. необхідно відмовити саме з цих підстав.
Проте, вказане не вплинуло на правильність вирішення судом першої інстанції спору по суті.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
 
            Висновки за результатом розгляду апеляційної скарги
 
Згідно з пунктом 1 частиною першою статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до частин першої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу представника  ОСОБА_1 - адвоката Паламарчука М. А. без задоволення, а рішення Дарницького районного суду міста Києва від 08 грудня 2021 року - без змін, оскільки підстави для скасування судового рішення відсутні.
 
Щодо судових витрат
 
Згідно з підпунктом б), в) пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року в справі № 530/1731/16-ц (провадження № 61-39028св18) зроблено висновок, що: «у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Разом із тим, у випадку, якщо судом касаційної інстанції скасовано судові рішення з передачею справи на розгляд до суду першої/апеляційної інстанції, то розподіл суми судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат».
Тому, з урахуванням висновку щодо суті апеляційної скарги, розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, здійснюється тим судом, який ухвалює (ухвалив) остаточне рішення у справі, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.
Оскільки Київський апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги представника ОСОБА_1 - адвоката Паламарчука М. А.без задоволення, а рішення Дарницького районного суду міста Києва від 08 грудня 2021 року - без змін, розподіл судових витрат Київським апеляційним судом не здійснюється.
Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 383 ЦПК України, суд,-
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Паламарчуком Миколою Андрійовичем - залишити без задоволення.
Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 08грудня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів до Верховного Суду з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач:                                                    А.М. Стрижеус
                
Судді:                                                                        Л.Д. Поливач
 
                                                                                   О.І. Шкоріна