П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  138/1242/22 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Цибульський О.Є.   
Суддя-доповідач -  Сторчак В. Ю.   
27 жовтня 2022 року                                                                                                     м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Сторчака В. Ю. 
суддів:  Граб Л.С.  Полотнянка Ю.П. , 
за участю:
секретаря судового засідання: Заквацька І.А., 
представник позивача - Кашпрук О.В.       
представник відповідача - Романюк М.М. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 05 серпня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернулась до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.
Рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 05 серпня 2022 року позов задоволено повністю.
Скасовано постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ПдРУ №031760, винесену 05.06.2022 року начальником 4 групи ІПК ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_3 НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 старшим лейтенантом ОСОБА_2 про  накладення на ОСОБА_1  адміністративного стягнення у виді штрафу та закрио провадження по справі за відсутності складу адміністративного правопорушення.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.
Позивач подав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому зазначив, що судом першої інстанції правильно встановлено та досліджено усі обставини справи, в результаті чого прийнято судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Представник відповідача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі, просив вимоги, що в ній викладені, задовольнити.
Представник позивача заперечив проти задоволення апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності відповідачем на підставі постанови ПдРУ №031760 від 05.06.2022 року за ч.1 ст.204-2 КУпАП та накладено на неї стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн. за незаконний перетин кордону.
Відповідно до довідки від 04.07.2019 №509-5000154133 ОСОБА_1 взята на облік як внутрішньо переміщена особа.
Відповідачем до матеріалів справи надано копію справи №292/157804/2022 про адміністративне правопорушення ч.1 ст.204-2 КУпАП стосовно громадянки України ОСОБА_1 , які містять: протокол про адміністративне правопорушення ПдРУ №157804 від 05.06.2022 року; пояснення ОСОБА_1 ; рапорт інспектора ПС та пояснення інспекторів ПС датовані 05.06.2022 року; ксерокопія паспорта ОСОБА_1 ; постанова про накладення адміністративного стягнення ПдРУ №031760 від 05.06.2022 року, акт ознайомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності з її правами, передбаченими ст. 268 КУпАП від 05.06.2022 року; інформація про перетин кордону ОСОБА_1 ; квитанцію про сплату нею штрафу.
Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначає про відсутність її в діях складу адміністративного правопорушення, оскільки в умовах повномасштабної війни російської федерації проти України та ведення військових дій на території Луганської області, дії щодо перетину кордону з російською федерацією в закритому пункті пропуску з метою потрапити на підконтрольну територію України з території інших держав, є крайньою необхідністю та виключають можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності. Ведення військових дій на території Луганської області, становить загрози життю, здоров`я та свободи українських громадян з боку агресора та по суті нівелювання базових конституційних принципів, прав та свобод громадянина України. Твердження відповідача щодо того, що позивач могла виїхати з м. Луганськ (який знаходиться під кордоном з РФ) через гуманітарні коридори також не можуть бути взяті до уваги, так як міста, з яких вони здійснювались знаходились на значній відстані від м. Луганськ і дорога до них знаходилась під обстрілом.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що доводи позивача під час судового розгляду не спростовані відповідачем. Зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову, скасування постанови про накладення на позивача адміністративного стягнення та закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення. Суд також врахував той факт, що позивач діяла в умовах крайньої необхідності при перетині кордону держави, коли була реальна загроза її життю та здоров`ю в умовах масштабних бойових дій.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та враховує наступне.
Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.
Згідно ст. 12 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» від 18 січня 2018 року № 2268-VIII в`їзд осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзд осіб, переміщення товарів з таких територій здійснюються через контрольні пункти в`їзду-виїзду.
Командувач об`єднаних сил у разі реальної загрози життю та здоров`ю осіб, які перетинають лінію розмежування, має право обмежити в`їзд цих осіб на тимчасово окуповані території Донецької та Луганської областей на період існування цієї загрози.
Порядок в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів із таких територій визначаються Кабінетом Міністрів України.        
Перебування в районі здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях осіб, не залучених до проведення таких заходів, може тимчасово бути обмежено на період проведення таких заходів Командувачем об`єднаних сил.
Законні вимоги посадових осіб, залучених до здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, є обов`язковими для громадян і посадових осіб
Частиною 1  ст. 204-2 КУпАП визначено, що порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї - тягне за собою накладення штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
За змістом  ст. 7 КУпАП  ніхто  не  може  бути   підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП).
Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення охоплює вину, мотив і мету поведінки правопорушника. Адміністративне правопорушення може бути вчинене як умисно, так і з необережності.
Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, якщо особа, котра його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, якщо особа, котра його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоча повинна була і могла їх передбачити.
Отже, тільки за наявності складу адміністративного правопорушення особа, яка його вчинила, може бути притягнута до адміністративної відповідальності.
За змістом спірної постанови про накладення адміністративного стягнення, до позивача застосовано адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП у виді штрафу у розмірі 1700 грн., за те, що остання 23.05.2022 порушила порядок виїзду з ТОТУ, та перетнула державний кордон України з тимчасово окупованої території України до РФ через пункт пропуску, який вважається закритим.
За вимогами ч. 1 ст. 204-2 КУпАП адміністративна відповідальність настає за порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї.
Згідно  п. 3 Порядку № 815 в`їзд/виїзд осіб, у тому числі транспортних засобів, за допомогою яких вони переміщуються, а також переміщення товарів на тимчасово окуповані території та з таких територій здійснюється виключно через визначені контрольні пункти в`їзду-виїзду відповідно до вимог цього Порядку.
Поза визначеними контрольними пунктами в`їзду-виїзду переміщення через лінію розмежування осіб, транспортних засобів та товарів заборонено. Об`їзні шляхи навколо дорожніх коридорів (автомобільних та на залізничному транспорті) за рішенням Командувача об`єднаних сил ліквідуються (перекриваються).
За рішенням Командувача об`єднаних сил у районі здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях у випадках, передбачених законодавством, можуть встановлюватися додаткові обмеження та/або заборони переміщення осіб, не залучених до проведення таких заходів, транспортних засобів та товарів.
Виконання законних вимог уповноважених службових осіб військових формувань, правоохоронних та інших державних органів, яких залучено до здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях та які здійснюють контроль в`їзду/виїзду, є обов`язковим для всіх осіб, які в`їжджають на тимчасово окуповані території та виїжджають з таких територій
Як вірно зауважив суд першої інстанції, загальновідомим є факт блокування незаконними збройними формуваннями виїзду громадян України з тимчасово окупованих територій Сходу України через КПВВ з березня 2020 року.
Крім того, 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався та діє на даний час до 21 листопада 2022 року.
Стаття 18 КУпАП визначає, що не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.
Враховуючи встановлені обставини, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивач знаходився в стані крайньої необхідності, адже такий стан виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. 
Положеннями КУпАП передбачено можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності у випадках, коли вчинені нею дії, які мають ознаки правопорушення і за які КУпАП передбачена відповідальність, вчинені у стані крайньої необхідності. Судове рішення має містити пояснення (мотиви), чому суд вважає ту чи іншу обставину доведеною або не доведеною, чому суд врахував одні докази, але не взяв до уваги інших доказів, чому обрав ту чи іншу норму права (закону), а також чому застосував чи не застосував встановлений нею той чи інший правовий наслідок. Кожен доречний і важливий аргумент особи, яка бере участь у справі, повинен бути проаналізований і одержати відповідь суду (Правова позиція Верховного Суду, висловлена у постанові від 21.12.2018 року у справі № 686/5225/17).
За результатом апеляційного розгляду справи, колегія суддів приходить до висновку, що      зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на безпідставність притягнення позивача до адміністративної відповідальності, відповідно наявність підстав для скасування постанови про накладення на позивача адміністративного стягнення, адже позивач діяла в умовах крайньої необхідності при перетині кордону держави, коли була реальна загроза її життю та здоров`ю в умовах масштабних бойових дій.
Беручи до уваги встановлені у справі обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку і, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Зазначеним вимогам закону рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 05 серпня 2022 року відповідає.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Апеляційний суд вважає, що Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення без змін.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 05 серпня 2022 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

          
Головуючий	 	 	Сторчак В. Ю.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Граб Л.С.    Полотнянко Ю.П.