ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/189/22 Справа № 209/244/15-ц 	  	Головуючий у першій інстанції: Багбая Є. Д. Суддя-доповідач:  Красвітна  Т. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 вересня 2022 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого –                        Красвітної Т.П., 
суддів:                                Свистунової О.В., Єлізаренко І.А,
за участю секретаря                 Сахарова Д.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 листопада 2021 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Факторінгс» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, – 

ВСТАНОВИЛА:

21 січня 2015 року ПАТ «КБ «Надра», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Факторінгс», звернулось до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 13 серпня 2007 року між ним та ОСОБА_3 був укладений договір «Автопакет» №8/2007/840-К/1161-АП (далі - кредитний договір), відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит в сумі 39445,54 дол. США в порядку та на умовах встановлених договором. У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за вказаним кредитним договором, станом на 05.01.2015 року, утворилась заборгованість у загальному розмірі 38160,16 дол. США, а саме заборгованість за кредитом - 19353,31 дол. США, заборгованість по процентам - 18806,85 дол. США. Тому, уточнивши позовні вимоги, позивач просив стягнути на свою користь з відповідачів вказану заборгованість у загальному розмірі 38160,16 дол. США (а.с. 230-232 т.1). 
Рішенням Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 листопада 2021 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Факторінгс» заборгованість за кредитом у розмірі 19353,31 долара США. Стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Факторінгс» заборгованість по відсоткам за користування кредитом у розмірі 18806,85 долара США. Стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь позивача судовий збір у розмірі по 1827,00 гривень, з кожного. 
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_4 та ухвалення у цій частині нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. 
Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом учасники справи повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується матеріалами справи. Від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 надійшло клопотання від 19.09.2022 року про розгляд справи без участі ОСОБА_4 та її представника. 
Місцезнаходженням позивача ТОВ «ФК «Факторінгс» є м. Київ, а місцем проживання відповідача ОСОБА_3 є м. Кам`янське Дніпропетровської області. На день розгляду даної справи на території Київської області, міста Кам`янське, міста Дніпро не ведуться активні бойові дії, що свідчить про те, що поточна обстановка у даних регіонах є стабільною. Також, колегія суддів зауважує, що в матеріалах справи відсутні докази неможливості направлення ТОВ «ФК «Факторінгс», як юридичної особи, свого представника в судове засідання, а також доказів того, що він не має можливості, за об`єктивних обставин, брати участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції за допомогою технічних засобів, визначених ЦПК України. 
У даній справі питання права не становлять особливої складності. Судовий захист повинен відповідати умовам процесуальної економії, враховуючи, що пунктами 10, 11 частини 2 статті 2 ЦПК України визначено, що одними із основних принципів цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи судом та неприпустимість зловживання процесуальними правами. З урахуванням викладеного вище, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності учасників процесу. 
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.
Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що 13 серпня 2007 року між ВАТ «КБ «Надра» (перейменовано на ПАТ «КБ «Надра»), правонаступником якого є ТОВ «ФК «Факторінгс», та ОСОБА_3 (позичальник) був укладений договір «Автопакет» №8/2007/840-К/1161-АП, відповідно до якого позивачем було надано ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 19722,77 доларів США на придбання автотранспортного засобу (п.1.1.2 договору) строком до 12 серпня 2014 року (пункт 1.1.4), зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1,2% на місяць (а.с. 6-12 т.1). 
Відсотки за користування кредитом розраховуються банком на підставі відсоткової ставки у розмірі 1,2% на місяць; нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється за фактичну кількість днів у періоді на залишок заборгованості (пункт 1.1.3.1 договору). 
Згідно п. 1.2.1 договору «Автопакет» №8/2007/840-К/1161-АП від 13.08.2007 року, банк відкриває позичальнику на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності відновлювальну кредитну лінію з лімітом 4028,00 дол. США, в порядку і на умовах визначених даним договором.
Відповідно до п. 2.2.1 вказаного вище договору, позичальник повертає кредит та сплачує банку передбачені п. 1.1.3.1 даного договору відсотки безготівковим перерахуванням або внесенням готівкових коштів на поточний рахунок у порядку передбаченому п. 2.2.3 даного договору, шляхом сплати суми мінімально необхідного платежу, розмір якого складає 377,40 дол. США. 
Пунктом 2.2.3 кредитного договору встановлено, зокрема, що позичальник вносить чергові мінімальні платежі по кредиту/кредитній лінії, визначені у п.п. 2.2.1 та 2.2.2 договору щомісячно до 18 числа поточного місяця, а банк здійснює списання з поточного рахунку на рахунок погашення заборгованості до 20 числа поточного місяця. 
За положеннями пункту 7.3 договору №8/2007/840-К/1161-АП від 13.08.2007 року, сторони, керуючись ст. 259 ЦК України, дійшли згоди збільшити строк позовної давності до 10 років. 
Факт отримання позичальником грошових коштів за умовами вказаного вище договору підтверджується копією заяви на видачу готівки №NL-1 від 13.08.2007 року, копією меморіального ордеру №NL-1 від 13.08.2007 року, копією позабалансового валютного меморіального ордеру №1 від 13.08.2007 року та копією квитанції №К19/0/102 від 13.08.2007 року (а.с.186,187,188, 189 т.1).
Також встановлено, що вказаний вище договір є змішаним та поручителем за вказаним кредитним договором є  ОСОБА_1 , яка зобов`язалася відповідати перед банком за неналежне виконання позичальником взятих на себе зобов`язань, що витікають з цього договору, у повному обсязі. 
Відповідно до п. п. 3.2.1 та 3.2.2 кредитного договору №8/2007/840-К/1161-АП від 13.08.2007 року, поручитель безвідривно та безспірно зобов`язується відповідати перед банком за належне виконання позичальником взятих на себе зобов`язань; поручитель відповідає перед банком у тому ж об`ємі, що і позичальник.
Також встановлено, що між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «ФК «Факторінгс» 08 травня 2021 року укладено договір про відступлення прав вимоги №CL2N78546, за умовами якого банк відступає новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників та/або поручителів, зазначених у Додатку №1 до цього договору, в тому числі за договором №8/2007/840-К/1161-АП від 13.08.2007 року (а.с. 61-53, 64-66 т.1). 
У зв`язку з неналежним виконанням позичальником зобов`язань за кредитним договором №8/2007/840-К/1161-АП від 13.08.2007 року, станом на 05.01.2015 року, утворилась заборгованість у загальному розмірі 38160,16 дол. США, а саме заборгованість за кредитом - 19353,31 дол. США, заборгованість по процентам - 18806,85 дол. США (а.с. 13-15 т.1). 
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. 
Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Разом з тим, згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. 
Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Відповідна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №444/9519/12 (провадження №14-10 цс 18) від 28 березня 2018 року. 
Встановивши, що згідно умов договору остаточний термін повернення кредиту встановлено до 12.08.2014 року; приймаючи до уваги безпідставне нарахування позивачем відсотків за користування кредитом поза межами строку кредитування, колегія дійшла висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідачів заборгованості по нарахованим відсоткам в сумі 1122,50 дол. США, що сформувалась за період з 12.08.2014 року по 04.01.2015 року включно, відповідно до змісту позовних вимог (а.с. 15). 
Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. 
За положеннями ч. 4 ст. 559 ЦК України, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. 
Регулюючи правовідносини з припинення поруки у зв`язку із закінченням строку її дії, частина 4 ст.559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення ч.4 ст.559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання, якщо кредитор не пред`явить вимоги до поручителя (друге речення ч.4 ст.559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов`язання не встановлено або встановлено моментом пред`явлення вимоги), якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя (третє речення ч. 4 ст. 559 ЦК України). 
У постанові Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року у справі №6-53цс14 зроблено висновок, що у разі неналежного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. У разі пред`явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. Разом із тим правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов`язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов`язань, та в частині вимог про дострокове погашення кредитних коштів. 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі №408/8040/12 (провадження №14-145цс18) вказано, що Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновком у справі №6-53цс14 і не вбачає підстав для відступлення від нього.
У даній справі договором (пункт 3.2 договору) не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки згідно із пунктом 8.5 цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобов`язань. 
Встановлено, що останній платіж на погашення кредитної заборгованості здійснено 28.04.2009 року на суму 859,99 дол. США, яку зараховано на погашення відсотків по кредиту, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 13 т.1). 
Згідно умов договору «Автопакет» №8/2007/840-К/1161-АП від 13.08.2007 року, погоджено погашення кредиту щомісячно до 18 числа поточного місяця (пункт 2.2.3) та у повному обсязі до 12.08.2014 року (п. 1.1.4). 
Таким чином, виходячи з положень ч. 4 ст. 559 ЦК України, умов кредитного договору, зокрема щодо періодичності сплати платежів, умов договору поруки; встановивши, що позивач звернувся до суду з даним позовом 21.01.2015 року, що підтверджується відбитком штемпеля на поштовому конверті (а.с. 34),  – колегія дійшла висновку, що порука в даному випадку припинена лише в частині обов`язків поручителя, що існували у період до 20.07.2014 року, тобто за межами шестимісячного строку, що передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України, в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин. 
Такий висновок відповідає правовій позиції, що викладена у постанові Верховного Суду України від 29 червня 2016 року у справі №6-272цс16.
Отже, за період з 21.07.2014 року по 05.01.2015 року (згідно позовних вимог) заборгованість підлягає солідарному стягненню з позичальника і поручителя; заборгованість, що сформувалась у період до 21.07.2014 року, підлягає стягненню лише з позичальника ОСОБА_3 .
Виходячи з викладеного, приймаючи до уваги встановлення апеляційним судом факту припинення поруки відповідачки ОСОБА_4 в частині зобов`язань, що існували у строк до 21.07.2014 року; враховуючи зміст позовних вимог, - колегія дійшла висновку про наявність підстав для стягнення на користь ТОВ «ФК «Факторінгс» заборгованості за кредитним договором №8/2007/840-К/1161-АП від 13.08.2007 року:
- з позичальника  ОСОБА_3  станом на 05.01.2015 року в розмірі 36632 (тридцять шість тисяч шістсот тридцять два) дол. США 56 центів, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 19118,51 дол. США та заборгованості по процентам в розмірі 17514,05 дол. США (20925,10 дол. США нараховано % - 2118,25 дол. США сплачено відсотків - 1122,50 дол. США - нараховані % за межами строку кредитування); 
- солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за період з 21.07.2014 року по 05.01.2015 року (згідно змісту позовної заяви) в розмірі 405 (чотириста п`ять) дол. США 11 центів, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 234,80 дол. США (19722,77 дол. США / 84 місяці кредитування) та заборгованості по процентам в розмірі 170,31 дол. США (що нараховані на залишок заборгованості за останній місяць кредитування з 21.07.2014 року по 12.08.2014 року згідно пункту 1.1.3.1 кредитного договору). Зазначена сума відповідає розміру останнього щомісячного мінімально необхідного платежу (згідно пункту 2.2.1- 377,40 дол. США), який підлягав сплаті до 12.08.2014 року, відповідно до умов договору та щодо якого порука не припинена. 
Розмір наведеної вище заборгованості підтверджується представленим банком розрахунком, який є арифметично правильним, викладений у зручній для дослідження табличній формі (а.с. 13-14 т.1).
Щодо строків позовної давності, про які заявлено відповідачкою до ухваленням оскаржуваного рішення місцевим судом (а.с. 163 т.1), колегія зазначає наступне. 
Статтею 256 ЦК України передбачено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, спеціальна позовна давність в один рік встановлено п.1 ч.2 ст.258 ЦК України відносно неустойки.
Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина 1 статті 259 ЦК України). 
Згідно із ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. 
Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. 
За положеннями пункту 7.3 договору №8/2007/840-К/1161-АП від 13.08.2007 року, сторони, керуючись ст. 259 ЦК України, дійшли згоди збільшити строк позовної давності до 10 років. 
Отже, встановивши погодження між банком, позичальником та поручителем у належній письмовій формі договору про збільшення позовної давності до 10 років, враховуючи звернення з даним позовом до суду 21.01.2015 року, що підтверджується відбитком штемпеля на поштовому конверті (а.с. 34), позивачем не пропущено строки позовної давності до вимог про стягнення заборгованості по тілу кредиту та відсотків. 
На викладені вище факти місцевий суд уваги не звернув, у повному обсязі обставини справи не встановив, що спричинило неправильне застосування матеріального закону та ухвалення незаконного рішення, яке підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позовних вимог. 
Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина 1 статті 141 ЦПК України). 
Позивач при поданні позовної заяви сплатив 3654,00 грн. судового збору, що підтверджується меморіальним ордером від 16.01.2015 року (а.с. 1 т.1). 
Відповідачка ОСОБА_4  понесла судові витрати у вигляді сплаченого судового збору при зверненні з апеляційною в сумі 5481,00 грн., що підтверджується квитанцією від 21.12.2021 року (а.с. 114 т.1). 
Приймаючи до уваги часткове задоволення позовних вимог, з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений при подачі позовної заяви, пропорційно задоволеній частині до вказаного відповідача в сумі 3526 (три тисячі п`ятсот двадцять шість) грн. 84 коп. 
Частиною 10 статті 141 ЦПК України встановлено, що при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. 
Також, з ТОВ «ФК «Факторінгс» (сторона, на яку покладено більшу суму судових витрат) підлягає стягненню на користь  ОСОБА_4  судові витрати пропорційно задоволеним (відмовленим) позовним вимогам до вказаної відповідачки в сумі 5403,54 грн., що є різницею сум, які підлягають до стягнення одна одній, тобто 5422,90 грн. (5481,00 грн. х 98,94%) - 19,36 грн. (3654,00 грн. х 0,53%). 
Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
З огляду на вищевикладене, колегія дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційною скарги, скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог. 
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1  -  ОСОБА_2  – задовольнити частково. 
Рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 листопада 2021 року – скасувати та ухвалити нове судове рішення. 
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Факторінгс» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити частково. 
Стягнути солідарно з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Факторінгс» (код ЄДРПОУ 40298218) заборгованість за договором "Автопакет" №8/2007/840-К/1161-АП від 13.08.2007 року у розмірі 405 (чотириста п`ять) дол. США 11 центів, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 234,80 дол. США та заборгованості по процентам в розмірі 170,31 дол. США. 
Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Факторінгс» (код ЄДРПОУ 40298218) заборгованість за договором "Автопакет" №8/2007/840-К/1161-АП від 13.08.2007 року у розмірі 36632 (тридцять шість тисяч шістсот тридцять два) дол. США 56 центів, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 19118,51 дол. США та заборгованості по процентам в розмірі 17514,05 дол. США.
В задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовити. 
Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Факторінгс» (код ЄДРПОУ 40298218) судові витрати в розмірі 3526 (три тисячі п`ятсот двадцять шість) грн. 84 коп. 
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Факторінгс» (код ЄДРПОУ 40298218) на користь ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати в розмірі 5403 (п`ять тисяч чотириста три) грн. 54 коп. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду. 

Головуючий                                                                        Т.П. Красвітна

Судді                                                                                І.А. Єлізаренко
                                                                               
                                                                                       О.В. Свистунова