КИЇВСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ   СУД   

Справа 753/20489/17                                                                           Головуючий у І-й інстанції - Дубас Т.В.
апеляційне провадження № 22-ц/824/706/2021                                               Доповідач Заришняк Г.М
 
П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
01 листопада  2022 року Київський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого - Заришняк Г.М.
Суддів - Кулікової С.В., Рубан С.М.
при секретарі  Осадченко І.В.
розглянув у  відкритому судовому засіданні в м. Києві  цивільну справу за апеляційною  скаргою Акціонерного товариства «Альфа-Банк», яке є правонаступником  Публічного акціонерного товариства  «Укрсоцбанк»», на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 вересня 2021 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства  «Укрсоцбанк»», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк»,  до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
 
                                                  В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2017 року АТ «Альфа-Банк» звернулося в суд з позовом  до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позову позивач зазначав, що 20.03.2008 р. ПАТ «Уксоцбанк» та ОСОБА_2 уклали договір кредиту № 10-29/5857, за умовами якого Банк зобов`язався надати відповідачці кредит, а остання  зобов`язувалась в порядку та на умовах, визначених договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та графіком погашення кредиту.
Власні зобов`язання Банк виконав у повному обсязі, надавши позичальнику грошові кошти в розмірі 441 441,00 грн.
В порушення умов договору, позичальник ОСОБА_2 зобов`язання за договором належним чином не виконувала, в результаті чого станом на 07.08.2017р. її заборгованість за кредитом становила - 413 396,58 грн., за відсотками - 159 880, 35 грн., розмір інфляційних витрат за кредитом складав- 3 630,83 грн., розмір інфляційних витрат за відсотками становив 21 916,51 грн., що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості.
Крім того, у зв`язку із систематичним порушенням боржником своїх зобов`язань зі сплати кредиту, відповідно до норм чинного законодавства та умов кредитного договору, ОСОБА_2 було нараховано неустойку, зокрема,станом на 07.08.2017р.  розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту становив 6 400,67 грн., розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків становив 38 561,26 грн.
Відповідно до умов договору у разі невиконання чи неналежного виконання відповідачем будь-яких обов`язків, встановлених договором, у тому числі у разі затримання сплати частини кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць, позивач має право вимагати виконання зобов`язання з повернення кредиту за договором.
На виконання умов договору поручителю була направлена вимога про досудове врегулювання спору, але на час подання позовної заяви вимога виконана не була.
Посилаючись на викладене,  позивач просив суд стягнути з ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 643 786,20 грн., а саме: за кредитом - 413 396,58 грн., по відсотках - 159 880,35 грн., пені за несвоєчасне повернення кредиту - 6 400,67 грн., пені за несвоєчасне повернення відсотків - 38 561,26 грн., розмір інфляційних втрат за кредитом - 3 630,83 грн., розмір інфляційних втрат за відсотками - 21 916,51 грн., а також  стягнути з відповідача на користь ПАТ «Уксоцбанк» витрати по сплаті судового збору у сумі 9 656,79 грн.
Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від                      10 вересня 2021 року у задоволенні позову - відмовлено.
 В апеляційній скарзі АТ «Альфа-Банк», посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить  рішення  суду  скасувати,  та постановити нове рішення про задоволення позову.
В поданому відзиві відповідачка ОСОБА_2    та її представник просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а  рішення суду залишити без змін, посилаючись на його  законність.
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача подану апеляційну скаргу підтримав з підстав та доводів, викладених в ній.
Представник  відповідачки проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, вважаючи рішення  обґрунтованим.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної  скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення   суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не  підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.
            Як вбачається з матеріалів справи і це було встановлено судом, що 20.03.2008 р.  ПАТ «Уксоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк»,  та ОСОБА_2 уклали договір кредиту № 10-29/5857.
Відповідно до п.1.1. вищезазначеного договору кредитор надає позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в сумі 441 441,00 грн., зі сплатою 10,5 процентів річних та з кінцевим терміном повернення заборгованості по кредиту до 20 березня 2033 року.
За положеннями  вказаного договору,   ОСОБА_2  зобов`язувалась в порядку та на умовах, визначених договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та графіком погашення кредиту.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов`язків. 
Згідно статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору відповідно до ч. 1  статті 638 ЦК України є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Статтею  1054 ЦК України визначено, що  за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки; одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна умов договору не допускається.
Судом встановлено, що власні зобов`язання Банк виконав у повному обсязі, надавши позичальнику грошові кошти в розмірі 441 441,00 грн.
З позовної заяви слідує, що  позичальник ОСОБА_2 зобов`язання за договором кредиту належним чином не виконала, в результаті чого станом на 07.08.2017 р.її заборгованість за кредитом становила - 413 396,58 грн., за відсотками - 159 880, 35 грн., розмір інфляційних витрат за кредитом становив - 3 630,83 грн., розмір інфляційних витрат за відсотками становив 21 916,51 грн.
Даний розрахунок відповідачкою не спростований. 
В матеріалах справи наявна довідка про відсутність претензій щодо виконання зобов`язань до фізичної особи за № 920-23.1 від 08.01.2020 р., видана керівником з супроводження кредитного портфелю АТ «Альфа-Банк», і АТ «Альфа-Банк» не має претензій до ОСОБА_2 щодо виконання зобов`язань за кредитним договором №10-29/5857 від 20.03.2008 р.  у зв`язку з тим, що заборгованість за кредитним договором погашена за рахунок предмета іпотеки; Банк в порядку, встановленому ст.37 Закону України «Про іпотеку», скористався своїм правом та задовольнив свої вимоги шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, а саме: квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в рахунок виконання зобов`язань за кредитним договором №10-29/5857 від 20.03.2008 р.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що вказана довідка є належним доказом виконання відповідачкою взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, підтверджує відсутність заборгованості між сторонами та слугує підставою для відмови у задоволенні позову.
Колегія суддів не може повністю погодитись з таким висновком суду, виходячи з наступного.
Як видно з матеріалів справи, наказом Міністерства юстиції  №17/5 від 02 січня 2020 року задоволено частково скаргу  ОСОБА_2 та скасовано рішення  про державну реєстрацію прав від 13 вересня 2019 року  №48674215, прийнятого державним реєстратором КП «Агенція  адміністративних послуг» Верестуном  О.І.
Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Обов`язковість  договору  для виконання сторонами обумовлена в статті 629 ЦК України.
  Пунктом 4.5  кредитного договору сторони погодили, що  у разі невиконання  (неналежного виконання) позичальником  обов`язків, визначених п.п.3.3.7,3.3.8 цього договору, протягом більше, ніж 90 календарних днів, строк  користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно позичальник зобов`язаний протягом  одного робочого дня погасити  кредит в повному  обсязі, сплатити  проценти за фактичний час використання  кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеня).
Таким чином, сторонами  на власний розсуд погоджено механізм зміни  строку  виконання зобов`язання в повному обсязі  залежно  від строку невиконання (неналежного виконання) позичальником  своїх обов`язків, встановлених укладеним договором. 
З матеріалів справи слідує, що  останній платіж відповідачем був здійснений                   20 грудня 2013 року, що підтверджується розрахунком заборгованості, наданим  Банком, а також довідкою  від 03 квітня 2019 року  №04.22-08/96-1785, наданою відповідачкою ОСОБА_2 .   Тобто, за умовами кредитного договору наступний платіж повинен був внесений  не пізніше 20.01.2014 року. 
Отже,  строк користування  кредитом, з урахуванням умов  п.4.5 кредитного договору, сплив 20 квітня 2014 року, й відповідачка  зобов`язана була протягом  одного робочого дня погасити  кредит в повному  обсязі.
Вимога про  усунення порушень, в якій вказувалось про необхідність сплати ОСОБА_2 заборгованості  за кредитним договором  на загальну суму  643 786 грн. 20 коп. у зв`язку з порушенням строків повернення кредиту та сплати процентів, Банком була направлена останній 13 жовтня 2017 року, а з даним позовом   позивач  звернувся до суду  в листопаді  2017 року.
Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України.
Відповідно  до  вимог ч. 1 ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).
При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи - стаття 261 ЦК України.
За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.
Згідно із ч. ч. 4, 5 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.
Пунктом  11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18 грудня 2009 року роз`яснено, що встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.
Оскільки договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу (Постанова Великої Палати Верховного Судувід 28 березня 2018 року у справі№ 444/9519/12).
У випадку спливу позовної давності заява про захист цивільного права або інтересу приймається судом до розгляду, проте сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини друга та четверта статті 267 ЦК України).
Враховуючи наведене,  колегія суддів вважає, що відповідачкою ОСОБА_2 неналежно виконувались умови кредитного  договору щодо повернення  коштів і дана обставина нею не заперечувалась ні в суді першої інстанції,  ні в суді апеляційної інстанції,  відповідно до пункту 4.5  кредитного договору вона повинна достроково, тобто  21 квітня 2014 року, погасити   кредит в повному  обсязі, сплатити  проценти за фактичний час використання  кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеня).
Разом з тим, позивач звернувся в суд з даним позовом до відповідачки  поза межами строку позовної давності, та з урахуванням заяви відповідачки про  застосування строку позовної давності, колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні позову  саме через пропуск позивачем строку позовної давності, а не  з підстав  виконання відповідачкою зобов`язань за кредитним договором, як про  це  зазначалось  в рішенні  суду першої інстанції.
За таких обставин,  рішення суду   підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про  відмову у задоволенні позову у зв`язку з  пропуском позивачем  строку позовної давності.
Доводи апеляційної скарги про те, що   позичальник  не здійснила  повного погашення  заборгованості за кредитним договором, в зв`язку з чим  зобов`язання за кредитним договором не припинились, не є підставою для задоволення позову, оскільки позивач пропустив позовну давність.
Не заслуговують  на увагу й  посилання сторони відповідача на те, що у ОСОБА_2 відсутня заборгованість  по кредитному  договору, доказом чого є  довідка про відсутність претензій щодо виконання зобов`язань до фізичної особи за №920-23.1 від 08.01.2020 р., і Банк не має претензій до неї щодо виконання зобов`язань за кредитним договором №10-29/5857 від 20.03.2008 р., так як  заборгованість за кредитним договором погашена за рахунок предмета іпотеки; Банк в порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку», скористався своїм правом та задовольнив свої вимоги шляхом набуття права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов`язань за кредитним договором №10-29/5857 від 20.03.2008 р., оскільки  спростовуються наказом Міністерства юстиції  №17/5 від 02 січня 2020 року.
Керуючись   ст.ст.367, 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний  суд,-
П О С Т А Н О В  И В :
 
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Альфа-Банк» - задовольнити частково.
Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 вересня 2021 року - скасувати та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства  «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк», до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити з інших підстав.
Постанова  набирає  законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду  протягом 30 днів з моменту виготовлення повної постанови.
Повна постанова виготовлена 17 листопада 2022 року.
 
 Головуючий: 
 
  Судді: 

 

 

 

 

 

 

 

 

 

 

 

 

 

 

    КИЇВСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ   СУД   

Справа 753/20489/17                                                                           Головуючий у І-й інстанції - Дубас Т.В.
апеляційне провадження № 22-ц/824/706/2021                                               Доповідач Заришняк Г.М
 
П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
01 листопада  2022 року Київський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого - Заришняк Г.М.
Суддів - Кулікової С.В., Рубан С.М.
при секретарі  Осадченко І.В.
розглянув у  відкритому судовому засіданні в м. Києві  цивільну справу за апеляційною  скаргою Акціонерного товариства «Альфа-Банк», яке є правонаступником  Публічного акціонерного товариства  «Укрсоцбанк»», на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 вересня 2021 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства  «Укрсоцбанк»», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк»,  до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
 
                                                  В С Т А Н О В И В :
 
На підставі статтей  268,383 ЦПК України, колегія суддів проголошує вступну та резолютивну частину постанови.
Керуючись   ст.ст.367, 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний  суд,-
П О С Т А Н О В  И В :
 
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Альфа-Банк» - задовольнити частково.
Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 вересня 2021 року - скасувати та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства  «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк», до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити з інших підстав.
Постанова  набирає  законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду  протягом 30 днів з моменту виготовлення повної постанови.
 
 Головуючий 
 
  Судді: