П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/11112/21 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Михайлов О.О. 
Суддя-доповідач -  Полотнянко Ю.П.   
21 жовтня 2022 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Полотнянка Ю.П. 
суддів:  Драчук Т. О.  Смілянця Е. С. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 грудня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернулась в Хмельницький окружний адміністративний суд з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якій просить:
- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо відмови у зарахуванні ОСОБА_1 у подвійному розмірі стажу роботи медичною сестрою анестезисткою у військовій частині НОМЕР_1 у період з 05 листопада 1986 року по 01 грудня 1997 року включно протиправними;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 стаж роботи медичною сестрою анестезисткою у період з 05 листопада 1986 року по 01 грудня 1997 року включно у подвійному розмірі та провести перерахунок призначеної позивачу пенсії починаючи з дня позбавлення її на повний розмір пенсії, виплатити різницю з врахуванням виплачених сум пенсії.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 06.12.2021 позов задоволено:
- визнано дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо відмови у зарахуванні ОСОБА_1 у подвійному розмірі стажу роботи медичною сестрою анестезисткою у військовій частині НОМЕР_2 у період з 05 листопада 1986 року по 03 серпня 2000 року включно протиправними;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області провести перерахунок і виплату пенсії ОСОБА_1 шляхом зарахування до страхового стажу періоду роботи з 05 листопада 1986 року по 03 серпня 2000 у подвійному розмірі з урахуванням вже проведених виплат.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити. 
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1    ст. 311 КАС України.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції, позивач з 23.08.2005 отримує пенсію за вислугу років, розмір якої обчислено згідно ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
13.04.2021 позивачка звернулась до головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою щодо зарахування стажу роботи на посаді медичної сестри - анестезистки у військовій частині НОМЕР_1 в подвійному розмірі.
Листом №3456-2855/М-03/8-2200/21 від 29.04.2021 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повідомлено, що до страхового стажу в подвійному розмірі зараховується робота медичних працівників у анестезіологічних, реанімаційно-анестезіологічних відділеннях (групах, палатах) та відділеннях детоксикації до 01.01.2004. Згідно записів трудової книжки з 05.11.1986 по 03.08.2000 ОСОБА_1 працювала на посаді медичної сестри - анестезистки у військовій частині НОМЕР_1 . В матеріалах пенсійної справи також наявний витяг з наказу від 20.06.1988 № 182 про надання як медичній сестрі - анестезистці хірургічного відділення до 23.04.1989 частково оплачуваної відпустки по догляду за дитиною до 1 року. Відтак, враховуючи відсутність документів, які б підтверджували факт роботи у вищезазначених структурних підрозділах охорони здоров`я, ОСОБА_1 повідомлено про відсутність правових підстав для зарахування стажу роботи на посаді медичної сестри - анестезистки у військовій частині НОМЕР_1 в подвійному розмірі.
Вважаючи дії відповідача щодо відмови у зарахуванні ОСОБА_1 в подвійному розмірі стажу роботи за період з 05.11.1986 по 03.08.2000 при призначенні їй пенсії та з вимогою вчинити певні дії, позивач звернулась до суду з вказаним позовом.
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов виснвоку, що періоди роботи позивача з 05.11.1986 по 03.08.2000 є роботою у хірургічному відділенні, а тому, в силу вимог ст.60 Закону №1788-XII такі періоди підлягають зарахуванню до стажу роботи в подвійному розмірі.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.
Згідно із ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних приватних закладів для догляду непрацездатними.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).
Статтею 8 Закону №1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Частиною четвертою статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII, робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
Згідно зі статтею 62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок).
Пунктом 1 Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.
Суд зазначає, що наданою позивачем копією трудової книжки підтверджено, що позивач у період з 05 листопада 1986 року по 03 серпня 1987 року працювала медичною сестрою - анестезисткою хірургічного відділення в військовій частині НОМЕР_1 .
Суд зауважує, що в матеріалах справи містяться копії архівної довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно якої вбачається, що в наказі командира військової частини НОМЕР_1 від 12 листопада 1984 року №343, значиться: ОСОБА_2 прийнято на вакантну посаду медицинської сестри хірургічного відділення з 12.11.1984.
Наступним вказано, що в наказі командира військової частини НОМЕР_1 від 05 листопада 1986 року №321 значиться: медсестру хірургічного відділення ОСОБА_3 перевести на вакантну посаду медсестри-анестезистки з 05.11.1986.
Таким чином, з наведеного вище, можна зробити висновок, що переведення позивачки відбувалось в межах одного хірургічного відділення.
Водночас, відповідач посилається на відсутність підстав для зарахування в подвійному розмірі стажу період роботи позивача з 05 листопада 1986 року по 03 серпня 1987 року, оскільки в записах трудової книжки відсутня назва відділення, у якому працювала позивач у вищевказаний період.
Суд зауважує, що відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я СРСР «Про подальше вдосконалення анестезіолого-реанімаційної допомоги населенню» № 841 від 11.06.1986 року, яким затверджено Положення про відділення (групу) анестезіології-реанімації лікувально-профілактичного закладу, у реанімаційній службі закладів охорони здоров`я існували: відділення (групи) анестезіології - реанімації, відділення реанімації та інтенсивної терапії, палати для реанімації та інтенсивної терапії.
Наказом Міністерства охорони здоров`я України «Про регламентацію діяльності анестезіологічної служби України» № 303 від 08.10.1997 року проведено реорганізацію анестезіологічної служби у складі лікувально-профілактичних закладів охорони здоров`я. Замість відділень (груп) анестезіології реанімації та відділень реанімації і інтенсивної терапії були створені анестезіологічні відділення або відділення анестезіології, анестезіологічні відділення з ліжками (палатами) для інтенсивної терапії, анестезіологічні групи, відділення інтенсивної терапії, вузькоспеціалізовані відділення інтенсивної терапії.
Рекомендаціями (п.1) передбачено організацію анестезіологічних груп в лікувально-профілактичних закладах, де за штатними нормативами повинно бути не більше 3-х лікарів-анестезіологів, разом з відповідною кількістю сестер-анестезисток.
Положенням (п.п.1,4) передбачено створення в лікувально-профілактичних закладах різних підрозділів служби анестезіології, в тому числі анестезіологічні групи.
Таким чином, згідно вищевказаного Наказу МОЗ України відділення реанімації, які існували до його введення, перейменовані у відділення (групи) анестезіології та інтенсивної терапії і відділення інтенсивної терапії відповідно до переліку медичних спеціальностей, зареєстрованих Всесвітньою організацією охорони здоров`я із збереженням функціональних повноважень відділень реанімації.
Згідно з роз`ясненням, наданим Міністерством охорони здоров`я і Міністерства праці та соціальної політики України у листах від 10.09.2002 №10.03.67/100, від 28.05.2002 №10.02.2011/450 і від 21.06.2002 № 02-886з-08, період роботи працівників у відділеннях (групах) анестезіології та інтенсивної терапії зараховуються до стажу у подвійному розмірі, як це визначено статтею 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Листом Міністерства охорони здоров`я України на адресу Пенсійного фонду України від 08.12.2006 № 10.01.09/2209 щодо віднесення окремих структурних підрозділів охорони здоров`я до відділень реанімації, робота в яких відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі, визначено, що у реанімаційній службі закладів охорони здоров`я існували такі відділення: відділення (групи) анестезіології реанімації створювалися в лікарнях, які мали до 80% ліжок хірургічного профілю. В закладках, де кількість хірургічних ліжок менша і таке відділення не може бути створено за встановленими нормативами (пологові будинки з числом ліжок хірургічного профілю 75 і т.д.), організовувалися палати для реанімації і інтенсивної терапії з введенням посад лікарів анестезіологів реаніматологів та медичних сестер анестезіологів (наказ МОЗ СРСР від 19.08.1969 року № 605 «Про поліпшення анестезіолого-реанімаційної служби в державі») та відділення реанімації і інтенсивної терапії.
Колегія суддів зазначає, що зміст норми ст.60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" свідчить про те, що подвоєння стажу роботи здійснюється виходячи із специфіки місця роботи працівника, а не посади, що він обіймав. Спеціальний стаж - це період роботи в певних умовах праці чи на посадах, з якими законодавець пов`язує пільгове (або за особливими правилами) пенсійне забезпечення. Вислуга років є видом спеціального стажу. Це період виконання особливого роду трудової діяльності або державної служби, коли до особи, яка її здійснює, пред`являють особливі вікові, а також підвищені психічні та фізичні вимоги. До таких віднесена робота в патологоанатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я.
Частиною другою статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а за частиною четвертою статті 24 Закону періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше. Тобто, до стажу в подвійному розмірі на підставі статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» підлягають зарахуванню періоди роботи до 01.01.2004 року.
Таким чином, Закон України №1058-IV не встановлює обмежень щодо застосування ст. 60 Закону України №1788-XII щодо обчислення пільгового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах, а сама редакція ст. 60 Закону №1788-XII є чинною на теперішній час.
Враховуючи наведені вище нормативно-правові акти та встановлені у справі обставини, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що періоди роботи позивача з 05.11.1986 по 03.08.2000 є роботою у хірургічному відділенні, а тому, в силу вимог ст. 60 Закону №1788-XII такі періоди підлягають зарахуванню до стажу роботи в подвійному розмірі, а тому дії відповідача щодо відмови у зарахуванні позивачу стажу роботи за зазначений період у подвійному розмірі є протиправними.
За таких обставин, судом першої інстанції правомірно вийшов за межі позовних вимог та зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області провести перерахунок і виплату пенсії ОСОБА_1 шляхом зарахування до страхового стажу періоду роботи з 05 листопада 1986 року по 03 серпня 2000 у подвійному розмірі з урахуванням вже проведених виплат.
Відповідно дост. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 грудня 2021 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до    ст. 325 КАС України    та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5    ст. 328 КАС України.

Головуючий	 	 	Полотнянко Ю.П.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Драчук Т. О.    Смілянець Е. С.