ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

26 жовтня 2022 року 	м.Суми	

Справа №591/2847/22 
Номер провадження 22-ц/816/1026/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Кононенко О. Ю. ,  Ткачук С. С. 

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Мазнєвою Світланою Григорівною, 
на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 14 вересня 2022 року в складі судді Северинової А.С., постановлену в м. Суми
в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

у липні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив розірвати шлюб, зареєстрований між ним та ОСОБА_2 01 червня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції, актовий запис 683. 
Свої вимоги мотивував тим, що вони з відповідачем з 01 червня 2007 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, під час якого у них народилися діти: сини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Сімейне життя між ними не склалося, між ними відсутні спільні інтереси, вони з відповідачем мають протилежні погляди на спільне життя та сім`ю, втратили почуття дружби, любові, турботи та взаємоповаги один до одного. Протягом тривалого часу не перебувають у фактичних шлюбний відносинах та спільних поглядів на майбутнє не мають. 
Вказане, на переконання позивача, свідчить про те, що він не бажає продовжувати шлюбні відносини, так як це суперечить його інтересам та життєвим принципам. 
14 вересня 2022 року від відповідача до суду надійшла заява про надання строку на примирення, в якій просила надати 6 місячний термін на примирення та збереження сім`ї.
Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 14 вересня 2022 року заяву ОСОБА_2 задоволено частково. 
Надано сторонам у справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 строк на примирення терміном три місяці. 
Призначено справу до судового розгляду на 14 грудня 2022 року на 09 год. 00 хв. з викликом сторін.
Зупинено провадження у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу на строк, наданий на примирення. 
Не погоджуючись з судовим рішенням, ОСОБА_1 , діючи через свого представника – адвоката Мазнєвої С.Г., подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального прав, просить скасувати ухвалу суду в частині зупинення провадження у справі, направивши справу до суду першої інстанції для подальшого розгляду. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що надаючи час на примирення, суд першої інстанції фактично допустив втручання у приватне життя позивача без достатньої на те правової підстави, та до затягування розгляду справи. Вказує на те, що не було врахована позиція позивача, який не бажає примирення з відповідачем та категорично заперечує проти продовження шлюбних відносин з відповідачем. 
Звертає увагу на те, що суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, поступитися своїми принципами, цікавитися обставинами їх приватного життя та подальшими рішеннями щодо подальшого життя тощо. 
Зазначає, що відповідачем не було надано доказів на підтвердження можливості їх з позивачем примирення. У судовому засідання відповідач повідомила неправдиві відомості щодо їх стосунків, а саме існування факту намагання позивача примиритися з нею. 
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
За змістом пункту 9 частини 1 статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду може бути оскаржена в апеляційному порядку ухвала суду першої інстанції щодо передачі справи на розгляд іншого суду. 
Згідно з ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
За таких обставин розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
За приписами ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Вирішуючи питання про зупинення провадження у справі та визначаючи термін для примирення сторін, суд першої інстанції виходив з тривалості проживання сторін у шлюбі, як подружжя, їх вік, наявність у них двох неповнолітніх дітей. Такий висновок суду є законним та обґрунтованим, відповідає встановленим у справі обставинам.
Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.
Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Відповідно до ч. 3 ст. ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу.
Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.
У статті 112 СК України зазначено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Згідно зі ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.
У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року за №11 роз`яснено, що проголошена Конституцією України ( 254к/96-ВР ) охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання 
шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.
Передбачене ч. 1 ст. 111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (ч. 5 ст. 191 ЦПК України ) . Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей.
При визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи.
Тобто, з вказаних норм слідує, що надання строку на примирення є обов`язком, а не правом суду за наявності заперечення сторони проти розірвання шлюбу, крім випадків коли надання такого строку буде суперечити моральним засадам суспільства. Думка сторін враховується судом лише при визначенні строку на примирення. 
За правилами п. 4 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення.
Таким чином, врахувавши заяву відповідача про надання строку для примирення, яка бажає зберегти шлюб з позивачем, наявність у сторін двох неповнолітніх дітей, суд обґрунтовано вжив заходів для примирення та надав сторонам строк для примирення в межах строку, визначеного ч. 7 ст. 240 ЦПК України, та відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 251 ЦПК України правильно зупинив провадження у справі.
Посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що суд не може примушувати чоловіка та дружину проживати разом, не є підставою для скасування ухвали, оскільки надання сторонами терміну на примирення не встановлює для них обов`язку спільного проживання чи продовження шлюбних стосунків.
Статтею 375 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права
Таким чином, судом першої інстанції було правильно застосовано норми процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому ухвалу слід залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 375, 382 , 389 ЦПК України, апеляційний суд

                                                    п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Мазнєвою Світланою Григорівною, залишити без задоволення, ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 14 вересня 2022 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий -  	О. І. Собина	

Судді:                                                                                        О. Ю. Кононенко 

                                                                                                   С. С. Ткачук