ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

04 жовтня 2022 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 733/1500/21
Головуючий у першій інстанції – Карапиш Т. В.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/788/22

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого-судді:  Мамонової О.Є.,
суддів: Онищенко О.І., Шитченко Н.В.
із секретарем: Шкарупою Ю.В.

учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 ,
відповідачі: Ічнянська міська рада Чернігівської області, ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , поданою її представником – адвокатом Сакун Інною Анатоліївною, на рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 16 червня 2022 року (ухвалено о 15 год. 19 хв) у справі за позовом ОСОБА_1 до Ічнянської міської ради Чернігівської області, ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

                                          У С Т А Н О В И В:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Ічнянської міської ради Чернігівської області, ОСОБА_2 про визначення йому додаткового строку (терміном на два місяці з дня набрання рішенням законної сили) для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилася внаслідок смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Заудайка Ічнянського району Чернігівської області. 
Свої вимоги обґрунтував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його дядько – ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Спадкодавець на день відкриття спадщини у спадковому будинку проживав один.
Указував, що він має право на спадщину за правом представлення на підставі ч. 3 ст. 1266 ЦК України, оскільки його батько ОСОБА_4 помер раніше за свого брата ОСОБА_3 , а саме, ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спадкові права після смерті дядька він не оформив, до нотаріальної контори не звертався з тих підстав, що на час відкриття спадщини був живий син спадкодавця – ОСОБА_5 і він був переконаний, що останній як спадкоємець першої черги за законом прийняв спадщину. Після того, як ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 помер, з`ясувалося, що спадщину після смерті батька він не прийняв, так як до нотаріальної контори з відповідною заявою не звернувся.
Зазначені обставини у своїй сукупності стали причиною пропуску позивачем строку для прийняття спадщини.
Також, зазначав, що на спадщину претендує онука ОСОБА_3 – ОСОБА_2 , яка є дочкою ОСОБА_5 , у зв`язку із чим позивач зазначив її у позові відповідачем. 

Рішенням Ічнянського районного суду Чернігівської області від 16 червня 2022 року позов задоволено. 
Визначено ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті спадкодавця ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у два місяці, який починається з дня набрання рішенням законної сили.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні його позовних вимог, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та  порушення норм процесуального права.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Така причина пропуску строку, як необізнаність про неприйняття спадщини спадкоємцем першої черги за законом не є поважною причиною та не дає підстав для визначення додаткового строку для звернення з заявою до нотаріальної контори. 
Указує на те, що вона прийняла спадщину після смерті діда будучи неповнолітньою і на підставі її заяви була заведена спадкова справа після смерті ОСОБА_3 . 
Зазначене свідчить, що саме вона є належним відповідачем у справі, а не Ічнянська міська рада Чернігівської області, тому суд безпідставно взяв до уваги думку неналежного відповідача.

Відзив на апеляційну скаргу учасниками справи не подавався.

Вислухавши суддю – доповідача, пояснення представника відповідачки ОСОБА_2 – адвоката Сакун І.А., яка підтримала апеляційну скаргу, позивача ОСОБА_1 , який просив залишити в силі рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
Згідно з п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що зазначені позивачем причини пропуску строку для прийняття спадщини є поважними; спадщина ніким прийнята не була, а спадкова справа не заводилась; не доведено, що ОСОБА_2 , будучи малолітньою, набула спадкових прав після смерті ОСОБА_3 .  
З такими висновками Ічнянського районного суду Чернігівської області апеляційний суд не погоджується, оскільки вони не ґрунтуються на матеріалах справи та не відповідають вимогам чинного законодавства.

У справі встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер рідний дядько позивача ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 5, 8, 10, 11).
Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в якому на момент смерті він проживав один, а також земельна ділянка площею 1,9093 га, надана для ведення особистого селянського господарства, розташована на території Ічнянської міської ради, що належала спадкодавцю на підставі Державного акту на праві власності на земельну ділянку серії ЧН №163134, виданого 27.06.2003  (а. с. 6, 7).
За повідомленнями Ічнянської районної державної нотаріальної контори від 06.01.2022 № 3/01-16 і Державного нотаріального архіву Чернігівської області від 08.02.2022 № 752/01-17, наданими на запит суду першої інстанції, спадкова справа до майна ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , не заводилась (а.с. 21, 42).
Відповідачка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка є онукою померлого ОСОБА_3 , на час смерті останнього була неповнолітньою (17 років).

Згідно зі ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).
Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.
Згідно зі статтею 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (стаття 1262 Кодексу).
У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця (стаття 1263 ЦК України).
У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (стаття 1264 Кодексу).
Відповідно до ст. 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.
У п`яту чергу право на спадкування за законом одержують утриманці спадкодавця, які не були членами його сім`ї. Утриманцем вважається неповнолітня або непрацездатна особа, яка не була членом сім`ї спадкодавця, але не менш як п`ять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним або основним джерелом засобів до існування.
Згідно з частиною 4 статті 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених ч. ч. 2-4 статті 1273 цього Кодексу.
Із указаного слідує, що ОСОБА_2 яка є онукою померлого ОСОБА_3 ,  належить до спадкоємців п`ятої черги та в силу ч. 4 ст. 1268 ЦК України прийняла спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , оскільки, на час відкриття спадщини була неповнолітньою.
Зазначене також підтверджується матеріалами спадкової справи №65/2022, яка була заведена за заявою ОСОБА_2 про прийняття спадщини після смерті свого діда ОСОБА_3 від 21.06.2022 вже після прийняття  рішення судом першої інстанції.
У матеріалах даної спадкової справи міститься копія заповіту від 17.12.1990, за яким ОСОБА_3 заповів все належне йому майно своєму сину – ОСОБА_5 .
Із спадкової справи вбачається, що 27.09.2022 ОСОБА_2 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 1.9093 га, надану для ведення особистого селянського господарства та розташовану на території Ічнянської міської ради.   
Позивач ОСОБА_1 , який є племінником померлого ОСОБА_3 , до нотаріальної контори у встановлений законом строк після смерті дядька не звернувся, заяву нотаріусу про прийняття спадщини не подав.
Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 указував, що він має право на спадщину за правом представлення на підставі ч. 3 ст.1266 ЦК України, оскільки, його батько ОСОБА_4 помер раніше за свого брата ОСОБА_3 , в нотаріальну контору він не звернувся з тієї підстави, що вважав, що спадщину прийняв син ОСОБА_3 – ОСОБА_5 (батько ОСОБА_2 ), як спадкоємець першої черги за законом, проте після смерті ОСОБА_5 25.05.2015 з`ясувалось, що спадщину останній не прийняв. 

Частиною 1 статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, частини 1 статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання в порядку, встановленому ЦПК України.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанова ВС від 02.10.18 у справі № 910/18036/17).
Відповідно до приписів ст. 12, ч. 1, 5-6 ст. 81, ч. 1 ст. 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
   Згідно з частиною першою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
   Статтею 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час її відкриття не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (стаття 1270 ЦК України).
Відповідно до статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.
За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини.
При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.
Аналогічний правовий висновок зроблено у постанові Верховного Суду від 24 січня 2020 року у справі № 192/1663/17, постанові Верховного суду від 22 травня 2019 року у справі №351/2403/17, постанові Верховного Суду України від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1215цс16.
Колегія суддів вважає, що зазначені у позовній заяві ОСОБА_1 обставини щодо причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, зокрема необізнаність про неприйняття спадщини спадкоємцем першої черги за законом, не є такими, що пов`язані з об`єктивними, непереборними та істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, а також зауважує, що з часу відкриття спадщини – 05.01.2006 до дня звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання такої заяви –  24 грудня 2021 року, минуло п`ятнадцять років, тобто, сплинув великий проміжок часу.
Та обставина, що позивач не звернувся до нотаріальної контори вчасно вважаючи, що ОСОБА_5 (батько відповідачки) прийняв спадщину як спадкоємець першої черги за законом, не є поважною причиною пропуску строку та підставою для визначення додаткового строку, достатнього для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Таким чином, з урахуванням встановлених обставин справи та норм чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів вважає, що у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , слід відмовити з огляду на те, що позивач не надав суду належних доказів щодо поважності причин пропуску шестимісячного строку для звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, не обґрунтував своїх вимог та не довів їх, як цього вимагає ЦПК України.

Апеляційний суд вважає слушними доводи апеляційної скарги про те, що Ічнянська міська рада Чернігівської області не є належним відповідачем у даній справі, з огляду на наступне.
Суд, як державний орган, на який покладено обов`язок вирішення справи відповідно до Закону, має право й зобов`язаний визначати суб`єктний склад спору залежно від характеру правовідносин і норм матеріального права, які підлягають застосуванню.
Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову – обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц (пункт 41); від 20.06.2018 у справі № 308/3162/15-ц (пункт 49); від 21.11.2018 у справі № 127/93/17-ц (пункт 50); від 12.12.2018 у справі № 570/3439/16-ц (пункти 37, 54); від 12.12.2018 у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.4), від 30.01.2019 у справі № 552/6381/17 (пункт 38).
Відповідно до статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.
Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, порушила, не визнала чи оспорила його суб`єктивні права, свободи чи інтереси. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.
Пунктом 24 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також, відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
Звідси виходить, що Ічнянська міська рада Чернігівської області, як орган місцевого самоврядування, не є належним відповідачем у даній справі,  оскільки, у даній справі є інший спадкоємець за законом – ОСОБА_2 .
Установивши, що позов заявлений до неналежного відповідача, суд відмовляє у позові до такого відповідача (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (пункт 40), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (пункт 50), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (пункт 37, 54), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.10), від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (пункт 39)).
У зв`язку із зазначеним, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 до Ічнянської міської ради Чернігівської області.
Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 16 червня 2022 року – скасуванню на підставі  п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України з постановленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з позивача на користь особи, що подала апеляційну скаргу – ОСОБА_2 , належить стягнути 1362,00 грн (а.с. 90) судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги. 
Керуючись ст. 141, 367, 374, 376 ч. 1 п. 3, 4, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

                                     П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану її представником – адвокатом Сакун Інною Анатоліївною, - задовольнити.
Рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 16 червня 2022 року - скасувати.
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Ічнянської міської ради Чернігівської області, ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) судовий збір в сумі 1362,00 (одна тисяча триста шістдесят дві) грн, сплачений за подання апеляційної скарги. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складений 06 жовтня 2022 року.

Головуюча                                                                          О.Є. Мамонова

Судді:                                                                                  О.І. Онищенко 

                                                                                             Н.В. Шитченко