ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1580/22	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №712/8171/22 Категорія: на ухвалу 	Пироженко С.А. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Гончар Н.  І. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2022 року	м. Черкаси	

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л.
секретар Зінченко Ю.О.

учасники справи: 
позивач – ОСОБА_1 ;
відповідачі – Черкаська міська рада, ОСОБА_2 ;
представник відповідача ОСОБА_2 – адвокат Манзар Тетяна Володимирівна;
особа, яка подала апеляційну скаргу – представник відповідача – адвокат Манзар Тетяна Володимирівна;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника відповідача – адвоката Манзар Тетяни Володимирівни на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 жовтня 2022 року у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до Черкаської міської ради, ОСОБА_2 про скасування рішень та запису про реєстрацію права власності, 
в с т а н о в и в:

21 жовтня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову у цивільній справі за її позовом до Черкаської міської ради, ОСОБА_2 про скасування рішень та запису про реєстрацію права власності, шляхом накладення арешту та заборони вчиняти будь-які реєстраційні дії, спрямовані на відчуження, обтяження, поділу земельної ділянки площею 0,097 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 7110136700:01:019:0107, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1846919971101, яка зареєстрована за ОСОБА_2 .
В обґрунтування заяви вказувала, що у неї є обґрунтовані підстави вважати, що відповідач ОСОБА_2 , за яким зареєстроване право власності на спірну земельну ділянку, може її продати до вирішення спору по суті, а тому можливе судове рішення на думку заявниці, втратить свою ефективність і стане неможливим для виконання.
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 жовтня 2022 року заяву задоволено.
На час розгляду справи в суді встановлено забезпечення позову ОСОБА_1 до Черкаської міської ради, ОСОБА_2 про скасування рішень та запису про реєстрацію права власності шляхом накладення арешту та заборонити вчиняти будь-які реєстраційні дії, спрямовані на відчуження, обтяження, поділ земельної ділянки площею 0,097 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 7110136700:01:019:0107, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1846919971101, яка зареєстрована за ОСОБА_2 .
Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, представник відповідача ОСОБА_2 – адвокат Манзар Т.В. подала апеляційну скаргу та просить скасувати ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 жовтня 2022 року і прийняти нову постанову, якою відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про забезпечення позову.
У апеляційній скарзі вказує, що рішення суду за наслідками розгляду позовних вимог ОСОБА_1 не підлягає примусовому виконанню, тому застосований судом захід забезпечення позову не є спів мірним із заявленими позивачем вимогами.
Також вважає, що заявниця не надала належних і допустимих доказів про намагання відповідача з моменту набуття права власності на земельну ділянку відчужити її на користь третіх осіб, отже, клопотання ОСОБА_1 ґрунтується лише на припущеннях.
Представник ОСОБА_1 – адвокат Сучило Артем Олегович подав відзив на апеляційну скаргу, у якому вказуючи на обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та співмірність застосованого заходу забезпечення позову, просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 жовтня 2022 року.
Належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи учасники справи в судове засідання не з`явились, що відповідно до статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи апеляційним судом.
Заслухавши представника скаржника – адвоката Манзар Т.В., яка з`явилась в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає наступне.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно із матеріалами заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, у провадженні Соснівського районного суду м. Черкаси перебуває цивільна справа за її позовом до Черкаської міської ради, ОСОБА_2 про скасування рішень та запису про реєстрацію права власності.
Підставами позовних вимог позивач вказує те, що внаслідок бездіяльності Черкаської міської ради склалася ситуація, коли на одну земельну ділянку претендували дві особи, та з невідомих причин, перевагу отримала особа, яка зареєструвала право власності на земельну ділянку ( ОСОБА_2 ), сформовану за проектом землеустрою іншої особи ( ОСОБА_1 ). 
Позивач вважає, що їй неправомірно було відмовлено Черкаською міською радою у наданні безоплатно у власність земельної ділянки та надано її у власність відповідача ОСОБА_2 .
Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру нерухомого майна від 20 вересня 2022 року за ОСОБА_2 07 червня 2019 року зареєстроване право власності на земельну ділянку площею 0,097 га в м. Черкаси з кадастровим номером 7110136700:01:019:0107.
Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції вважав, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
Колегія суддів не може погодитись із такими висновками суду.
Відповідно до частини першої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Частиною другою статті 149 ЦПК України визначено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Із системного аналізу зазначених норм права вбачається, що підставою для забезпечення позову має слугувати обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.
Забезпечення позову – це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в справі.
У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Частиною 3 статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Верховним Судом в постанові від 16 серпня 2018 року у справі №910/1040/18 вказано на те, що оскільки позивач звернувся до суду з позовом немайнового характеру, у зв`язку з чим судове рішення у разі задоволення позову не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку судом не досліджується така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а повинна враховуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
У Постанові Верховного Суду від 29 жовтня 2020 року у справі № 263/14171/19 в черговий раз звернута увага на те, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.
Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.
Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також убезпечення від спричинення значної шкоди позивачу.
При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.
Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, колегія суддів враховує, що позивачем заявлено позовні вимоги немайнового характеру про скасування рішень органу місцевого самоврядування про виділення у власність земельної ділянки та відмову у виділенні цієї земельної ділянки іншій особі (позивачу), а також про скасування запису про реєстрацію права власності.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що позивачем не доведено наявність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких вона звернулась до суду.
Так, у випадку задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про скасування рішення, на підставі якого за відповідачем ОСОБА_2 зареєстроване право власності, та скасування державної реєстрації права власності, порушене, на думку позивача, право, за захистом якого вона звернулась до суду, буде поновлене, не зважаючи на можливі дії відповідача щодо відчуження спірної земельної ділянки.
Водночас, колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги, що позивачем не надано належних доказів вчинення відповідачем дій щодо відчуження спірного нерухомого майна.
Колегія суддів також враховує, що позивач не була власником спірної земельної ділянки, тому з урахуванням підстав та обставин позову, колегія суддів вважає застосований судом захід забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони вчиняти будь-які реєстраційні дії, спрямовані на відчуження, обтяження, поділ спірної земельної ділянки, не співмірним із заявленими позовними вимогами.
Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтоване задоволення судом першої інстанції заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірну земельну ділянку.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Статтею 376 ЦПК України визначено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, скасування ухвали Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 жовтня 2022 року у даній справі та прийняття нового рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.
Щодо заявлених у апеляційній скарзі вимог про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги, колегія суддів вказує, що позивач відповідно до статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, як особа з інвалідністю 2 групи.
Крім того відповідно до положень статей 141, 265 ЦПК України суд здійснює розподіл судових витрат при винесенні рішення у справі, яким не є ухвала про забезпечення позову. У зв`язку із цим колегія суддів вважає, що відсутні підстави для відшкодування відповідачу судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду про забезпечення позову, оскільки розподіл судових витрат буде здійснено судом першої інстанції під час вирішення справи по суті позовних вимог.
Керуючись статтями 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд 

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника відповідача – адвоката Манзар Тетяни Володимирівни задовольнити. 
Ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 жовтня 2022 року скасувати та прийняти нове рішення.
Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, викладених у статті 389 ЦПК України.

Судді                  

Повний текст постанови складений 09 грудня 2022 року