П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2022 р.	м.Одеса	Справа № 420/211/22	
Головуючий в 1 інстанції: Бойко О.Я.
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача – Федусика А.Г.,
суддів: Бойка А.В. та Шевчук О.А.,
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 31 травня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 та Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання здійснити нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 16.12.2020 року із застосуванням базового місяця січень 2008 року та березень 2018 року (у відповідні періоди) з врахуванням абзацу 4 п.5 постанови КМУ від 17.07.2003 року №1078.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 31 травня 2022 року провадження по вказаній справі було закрито. 
Не погоджуючись з даною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій зазначено, що ухвалу судом першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив її скасувати та прийняти нове судове рішення, яким направити справу до суду першої інстанції.
Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для її задоволення в частині з огляду на таке.
Так, приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції зазначав, що з огляду на сторони, предмет і підстави  даної адміністративної справи та адміністративної справи №420/6836/21, суд вважає їх тотожними. Так, сторонами є одні й ті ж самі особи. Щодо предмету спору суд зазначає, що спір у двох цих справах  виник стосовно нарахування та виплати  позивачу індексації грошового забезпечення.  Як на підставу для здійснення нарахування та виплати грошової допомоги позивач посилається на  абзац 4 пункту 5 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078.
Суд також зазначив, що дії чи бездіяльність відповідачів щодо виплати індексації грошового забезпечення, яку визначено рішенням  Одеського окружного  адміністративного суду від 19.07.2021 року по справі №420/6836/21,  може бути оскаржено відповідно до  статті 383 КАС України. При цьому, дії щодо стягнення з відповідача на користь позивача індексації грошового забезпечення вчинені на підставі  судового рішення  від 19 липня 2021 р., а тому в рівній мірі охоплюються процедурою відновлення порушеного права, яке захищено в межах адміністративної справи № 420/6836/21.
Такий порядок оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, прийнятого на виконання судового рішення, є більш оптимальним для особи, яка вважає що її права порушені, з огляду, зокрема, на положення частини п`ятої  статті 383 КАС України.
Колегія суддів вважає такі висновки частково помилковими з огляду на наступне.
Відповідно до п.4 ч.1  статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Так, дійсно з аналізу відомостей з ЄДРСР вбачається, що в провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебувала справа 420/6836/21 за позовом ОСОБА_1 , в якому він просив визнати протиправною бездіяльність Військової частини щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 16.12.2020 року; зобов`язати Військову частину нарахувати і виплатити на його користь індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 16.12.2020 року включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) в період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року - січень 2008 року, а в період з 01.03.2018 року по 16.12.2020 року - березень 2018 року, з урахуванням абзацу 4 пункту 5 Постанови КМУ від 17.07.2003 року №1078; зобов`язати Військову частину нарахувати та виплатити середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, а саме з 16.12.2020 року по день фактичного розрахунку.
За результатом судового розгляду, рішенням вказаного суду від 19 липня 2021 року визнано протиправною бездіяльність Військової частини щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року; зобов`язано Військову частину нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року. В задоволенні решти позовних вимог було відмовлено.
Приймаючи вказане рішення суд зазначав, що оскільки індексація грошових доходів позивача передбачена нормами законодавства та відповідачем така індексація за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року не нарахована та не виплачена, така бездіяльність відповідача з підстав відсутності фінансових ресурсів бюджетів є протиправною, а вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню (з урахуванням твердження військової частини про їх перебування на фінансовому забезпеченні у військовій часині) шляхом визнання протиправною бездіяльність військової частини щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року та зобов`язання військову частину нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року. 
При цьому, суд вважав передчасними вимоги позивача в частині врахування січня 2008 року як базового місяця для обчисленні індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року, оскільки доказів обчислення відповідачем індексації грошового забезпечення позивача у вказаному періоді з урахуванням інших місяців як базових позивачем до суду не надано.
З аналізу наведеного вбачається, що суд по вказаній справі не надавав правової оцінки застосуванню січня 2008 року як базового місяця для обчисленні індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року та вважав, що відповідачем взагалі фактично не застосовано ще жодного базового місяця з огляду на відсутність проведення виплати індексації, як такої, а отже наголосив на відсутність спору між сторонами в цій частині.
Водночас, звертаючись з даним позовом в січні 2022 року, позивач зазначав, що 16.11.2021 року на виконання рішення суду від 19 липня 2021 року відповідачем виплачено на його рахунок індексацію грошового забезпечення в розмірі 4435,68 грн. (платіжне доручення є в справі).
При цьому, в порушення абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Постанови КМУ від 17.07.2003 №1078 відповідачем не виплачено індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 16.12.2020 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - березень 2018 року, з урахуванням абзацу 4 пункту 5 Постанови КМУ від 17.07.2003 №1078.
Позивачем зазначено, що бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , яка виразилася у не нарахуванні та не виплаті йому індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації % грошового забезпечення (базового місяця) - січень 2008 року допущена відповідачем: не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, тобто є протиправною, тому його позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
Також, позивач наголосив що незмінність його посадового окладу станом на дату виникнення оскаржуваних правовідносин, що з урахуванням стабільності відносин щодо встановлених державою розмірів посадових окладів військовослужбовців свідчить про можливість встановлення січня 2008 року базовим місяцем для перерахунку та виплати індексації грошового забезпечення у період з 30 травня 2016 року по 28 лютого 2018 року.
З аналізу наведеного вбачається, що між сторонами фактично виник новий спір, і одним з питань, належних до з`ясування по даній справі, є саме наявність/відсутність підстав для застосування січня 2008 року базовим місяцем для перерахунку та виплати індексації грошового забезпечення за період з 30 травня 2016 року по 28 лютого 2018 року і стосовно вказаного питання по суті суд (раніше) правових висновків не робив, що також унеможливлює вирішення питання застосування січня 2008 року базовим місяцем в порядку ст.383 КАС України, оскільки вказана стаття регламентує питання визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем саме на виконання рішення суду, яке щодо застосування січня 2008 року базовим місяцем по суті не приймалось.
Водночас, приймаючи рішення від 19 липня 2021 року суд зазначав, що вимоги позивача в частині визнання протиправною бездіяльності військової частини щодо не нарахування та невиплати грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 16.12.2020 року та зобов`язання військової частини нарахувати і виплатити на користь позивача індексацію грошового забезпечення із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) в період з 01.03.2018 року по 16.12.2020 року - березень 2018 року, задоволенню не підлягають у зв`язку з тим, що з квітня 2018 року по жовтень 2018 року індекс споживчих цін не перевищував 103%, оскільки індекс споживчих цін лише у листопаді 2018 року складав 103,7%, а також у зв`язку з тим, що відповідно до довідок відповідача у період з грудня 2018 року по листопад 2020 року індексація грошового забезпечення була нарахована та виплачена позивачу з урахуванням базового місяця березня 2018 року.
Вказані обставини свідчать про вирішення судом по справі №420/6836/21 по суті питання нарахування і виплати на користь позивача індексації грошового забезпечення із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) в період з 01.03.2018 року по 16.12.2020 року - березень 2018 року, що є підставою для закриття провадження в цій частині вимог по даній справі №420/211/22.
Таким чином, враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку про необхідність часткового скасування оскаржуваної ухвали та прийняття нового судового рішення з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду в частині позовних вимог.
Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково, ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 31 травня 2022 року – скасувати в частині закриття провадження щодо позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання здійснити нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року із застосуванням базового місяця січень 2008 року, з врахуванням абзацу 4 п.5 Постанови КМУ від 17.07.2003 року №1078.
Справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії направити до суду першої інстанції для продовження розгляду в частині вищевказаних позовних вимог.
В іншій частині ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 31 травня 2022 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена лише в частині позовних вимог, провадження по яким закрите.

Головуючий суддя 	 	Федусик А.Г.	
Судді	    	Бойко А.В.    Шевчук О.А.