ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

03 листопада 2022 року 	м. Дніпро	справа № 160/20960/21	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Дурасової Ю.В. (доповідач),
        суддів:                          Божко Л.А., Лукманової О.М.,        
      розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу     ОСОБА_1       
          на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.03.2022 року (головуючий суддя Сліпець Н.Є.) 
          в адміністративній справі №160/20960/21 за позовом ОСОБА_1   до  відповідача  Лихівської селищної ради  про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,- 

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся 03.11.2021 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до відповідача Лихівської селищної ради, в якому просив:
- визнати протиправним Рішення сесії Лихівської селищної ради від 13.08.2021 року №887-9/VIII, якою відмовлено у наданні дозволу ОСОБА_1 на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого сільського господарства;
- зобов`язати Лихівську селищну раду прийняти рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 , на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,00 га, із земельної ділянки кадастровий номер 1224587500:01:002:0300 у власність для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Лихівської селищної ради бувшої Троїцької сільської ради).
Позов обґрунтований тим, що позивач тричі звертався до відповідача із клопотаннями про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. За результатом розгляду останнього клопотання відповідачем прийнято рішення №887-9 від 13.08.2021 року, яким відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 2,00 га. із земельної ділянки з кадастровим номером 1224587500:01:002:0300, оскільки запитувана земельна ділянка знаходиться у державній власності. Вважає, що рішення відповідача є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки наведена підстава для відмови у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою, не входить до вичерпного переліку підстав, встановлених Земельним кодексом України. 
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.03.2022 року у задоволенні позову відмовлено.
          Рішення суду першої інстанції, обґрунтовано тим, що земельна ділянка з кадастровим номером 1224587500:01:002:0300 не перебуває у комунальній власності Лихівської селищної ради, а отже - у Лихівської селищної ради відсутня можливість надати позивачу дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яка не перебуває у власності відповідача, тому відмовляючи ОСОБА_1 у наданні такого дозволу, Лихівська селищна рада діяла у межах своїх повноважень та на підставі норм чинного законодавства.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржене рішення суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення, яким позов задовольнити.
В обґрунтування апеляційної скарги серед іншого вказує, що в рішенні селищної ради, відповідач Лихівська селищна рада фактично визнає факт права на розпорядження земельною ділянкою, на яку подано клопотання позивача.
Відповідачем подано клопотання про розгляд справи без його участі.
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив, що не перешкоджає розгляду справи по суті спору.
Розгляд справи здійснюється в  порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.
Судом першої інстанції встановлено, що 19.07.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Лихівської селищної ради з клопотанням щодо надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства (цільове призначення земельної ділянки відповідно до КВЦПЗ) орієнтовною площею 2 га, яка розташована на території Троїцької сільської ради, в адміністративно-територіальних межах Лихівської селищної ради Кам`янського району Дніпропетровської області, за рахунок земель запасу, які знаходяться у розпорядженні Лихівської селищної ради, згідно з наявною публічною офіційною інформацією Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку.
Дана заява отримана та зареєстрована Лихівською селищною радою 19.07.2021 року за №1050/02-18.
Разом із заявою позивачем були надані копія паспорта громадянина України, копія реєстраційного номеру облікової картки платника податку та графічні матеріали.
Рішенням Лихівської селищної ради №887-9/VIII від 13.08.2021 року «Про розгляд заяви ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства» відмовлено ОСОБА_1 в задоволенні клопотання, оскільки запитувана земельна ділянка перебуває у державній власності.
Позивач вважає протиправним Рішення сесії Лихівської селищної ради від 13.08.2021 року №887-9/VIII, яким відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства.          
Суд першої інстанції у задоволенні позову відмовив.
          Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Земельного кодексу України, Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» № 280/97-ВР від 21.05.1997 року.
Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.
Земельні відносини в Україні, відповідно до ст.3 Земельного кодексу України  регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.
Відповідно до п. «а» ч. 3 ст. 22 Земельного кодексу України, землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.
Частиною 2 ст. 116 Земельного кодексу України передбачено, що набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
Повноваження органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або користування та порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування передбачені статтями 118, 122 Земельного кодексу України.  
В силу ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. 
У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). 
У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. 
Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (ч. 7 ст. 118 ЗК України).
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що законодавцем передбачено вичерпні підстави для відмови у надані дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, а саме невідповідність місця розташування об`єкта: 
- вимогам законів, 
- прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, 
- генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, 
- схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, 
- проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Відповідно до ч. 10, 11 ст. 118 Земельного кодексу України, відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду. 
У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.
Частиною 3 ст. 136 Земельного кодексу України визначено, що земельні ділянки, включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, не можуть відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися у користування до завершення торгів.
Підготовка лотів до проведення земельних торгів включає державну реєстрацію земельної ділянки (п.4 ч. 4 ст. 136 ЗКУ).
Положеннями ч.1 ст. 79-1 Земельного кодексу України, передбачено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав.
Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.
Згідно частини 2 ст. 79-1 Земельного кодексу України формування земельних ділянок здійснюється: 
- у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; 
- шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; 
- шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; 
- шляхом інвентаризації земель державної чи комунальної власності у випадках, передбачених законом; 
- за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв).
Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. 
Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі (ч. 3, 4 ст. 79-1 ЗКУ).
Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах 6-7 цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок (ч.5 ст.79-1 ЗКУ).
При цьому, згідно із ч. 6 ст. 79-1 Земельного кодексу України формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок. 
Матеріалами справи підтверджується, що позивач звернувся до відповідача із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства (цільове призначення земельної ділянки відповідно до КВЦПЗ) орієнтовною площею 2 га, яка розташована на території Троїцької сільської ради, в адміністративно-територіальних межах Лихівської селищної ради Кам`янського району Дніпропетровської області, за рахунок земель запасу, які знаходяться у розпорядженні Лихівської селищної ради.
При цьому, згідно ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (№280/97-ВР), сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
Пунктом 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (№280/97-ВР) передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, як вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.
Статтею 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (№280/97-ВР) визначено, що рішення місцевої ради приймаються у формі відповідних рішень, прийнятих на сесії місцевої ради та рішень виконавчого комітету.
За результатом розгляду клопотання позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою від 19.07.2021 року, зареєстрованого 19.07.2021 року, Лихівська селищна рада прийняла рішення №887-9/VIII від 13.08.2021 року про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою.
Підставою для відмови у наданні дозволу для розробки проекту землеустрою стало те, що запитувана земельна ділянка з кадастровим номером 1224587500:01:002:0300 перебуває у державній власності.
Водночас позивач вважає, що перебування земельної ділянки у державній власності не є підставою для відмови у наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого сільського господарства.
Матеріалами справи підтверджується, що земельна ділянка з кадастровим номером 1224587500:01:002:0300 перебуває у державній власності (а.с. 33).
При цьому категорія земель – землі сільськогосподарського призначення.
Слід взяти до уваги, що відповідно до п.24 розділу Х Земельного кодексу України з дня набрання чинності цим пунктом (вказаний пункт набрав чинності 27.05.2021) землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель: 
а) що використовуються органами державної влади, державними підприємствами, установами, організаціями на праві постійного користування (у тому числі земельних ділянок, що перебувають у постійному користуванні державних лісогосподарських підприємств, та земель водного фонду, що перебувають у постійному користуванні державних водогосподарських підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, національних галузевих академій наук);
б) оборони;
в) природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення в межах об`єктів і територій природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, лісогосподарського призначення;
г) зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи;
ґ) під будівлями, спорудами, іншими об`єктами нерухомого майна державної власності;
д) під об`єктами інженерної інфраструктури загальнодержавних та міжгосподарських меліоративних систем державної власності;
е) визначених у наданих до набрання чинності цим пунктом дозволах на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, наданих органами виконавчої влади з метою передачі земельних ділянок у постійне користування державним установам природно-заповідного фонду, державним лісогосподарським та водогосподарським підприємствам, установам та організаціям, якщо рішення зазначених органів не прийняті.
При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що вказана земельна ділянка з кадастровим номером 1224587500:01:002:0300 належить до земель:
а) що використовуються органами державної влади, державними підприємствами, установами, організаціями на праві постійного користування (у тому числі земельних ділянок, що перебувають у постійному користуванні державних лісогосподарських підприємств, та земель водного фонду, що перебувають у постійному користуванні державних водогосподарських підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, національних галузевих академій наук);
б) оборони;
в) природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення в межах об`єктів і територій природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, лісогосподарського призначення;
г) зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи;
ґ) під будівлями, спорудами, іншими об`єктами нерухомого майна державної власності;
д) під об`єктами інженерної інфраструктури загальнодержавних та міжгосподарських меліоративних систем державної власності;
е) визначених у наданих до набрання чинності цим пунктом дозволах на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, наданих органами виконавчої влади з метою передачі земельних ділянок у постійне користування державним установам природно-заповідного фонду, державним лісогосподарським та водогосподарським підприємствам, установам та організаціям, якщо рішення зазначених органів не прийняті.
Так, в силу інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку - земельна ділянка з кадастровим номером 1224587500:01:002:0300 належить до земель сільськогосподарського призначення (а.с. 33).
Водночас, земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст відповідно до цього пункту і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки.
Інші земельні ділянки та землі, не сформовані у земельні ділянки, переходять у комунальну власність з дня набрання чинності цим пунктом.
Перехід земельних ділянок із державної власності у комунальну власність згідно з вимогами цього пункту не є підставою для припинення права оренди та інших речових прав, похідних від права власності, на такі земельні ділянки. 
Внесення змін до договору оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту із зазначенням нового органу, що здійснює розпорядження такою земельною ділянкою, не вимагається і здійснюється лише за згодою сторін договору.
З дня набрання чинності цим пунктом до державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки державної власності, що передаються у комунальну власність територіальних громад, органи виконавчої влади, що здійснювали розпорядження такими земельними ділянками, не мають права здійснювати розпорядження ними.
Отже, до дня державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки державної власності, що передаються у комунальну власність територіальних громад, органи виконавчої влади, що здійснювали розпорядження такими земельними ділянками, не мають права здійснювати розпорядження ними.
Оскільки на даний час не здійснена державна реєстрація права комунальної власності на земельну ділянку з кадастровим номером 1224587500:01:002:0300, то у відповідача відсутні підстави здійснювати розпорядження такою земельною ділянкою.
Також, вказаним пунктом 24 передбачено, що надані до дня набрання чинності цим пунктом рішеннями Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів виконавчої влади дозволи на розроблення документації із землеустрою щодо земельних ділянок державної власності, які відповідно до цього пункту переходять у комунальну власність, є чинними. 
Особи, які отримали такі дозволи, а також органи, що їх надали, зобов`язані повідомити про це протягом місяця відповідні сільські, селищні, міські ради з дня набрання чинності цим пунктом. 
Рішення про затвердження такої документації, що не була затверджена на день набрання чинності цим пунктом, приймають сільські, селищні, міські ради.
Рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів виконавчої влади про викуп для суспільних потреб земельних ділянок приватної власності, прийняті до дня набрання чинності цим пунктом, є чинними, а заходи щодо відчуження таких земельних ділянок здійснюються органами, визначеними статтями 8 і 9 Закону України "Про відчуження земельних ділянок, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності".
Особи, які отримали дозволи на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, зазначені у підпункті "е" цього пункту, а також органи, що їх надали, зобов`язані повідомити про це протягом місяця відповідні сільські, селищні, міські ради з дня набрання чинності цим пунктом. 
До 1 січня 2023 року зазначені землі та земельні ділянки не можуть бути передані у власність та користування будь-яким іншим особам, крім тих, яким надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою (крім передачі їх для розміщення об`єктів, передбачених статтею 15 Закону України "Про відчуження земельних ділянок, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності"). 
У разі якщо до 1 січня 2023 року такі земельні ділянки не передані у постійне користування державним установам природно-заповідного фонду, державним лісогосподарським та водогосподарським підприємствам, установам та організаціям, такі земельні ділянки переходять у комунальну власність територіальної громади села, селища, міста, на території якої вони розташовані.
До встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду.
Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що з Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, вбачається, що земельна ділянка, розташована на території Троїцької сільської ради П`ятихатського району Дніпропетровської області за кадастровим номером 1224587500:01:002:0306 перебуває у державній власності.
Оскільки на даний час не здійснена державна реєстрація права комунальної власності на земельну ділянку з кадастровим номером 1224587500:01:002:0300, то у відповідача відсутні підстави здійснювати розпорядження такою земельною ділянкою, як наслідок у Лихівської селищної ради відсутня можливість надати позивачу дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення зазначеної земельної ділянки.
Таким чином, відмовляючи ОСОБА_1 у наданні дозволу на складання проекту землеустрою, Лихівська селищна рада діяла у межах своїх повноважень та на підставі норм чинного законодавства. 
За таких обставин, рішення сесії Лихівської селищної ради рішення №887-9/VII від 13.08.2021 року «Про розгляд заяви ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства» прийнято відповідачем правомірно, у зв`язку з чим відсутні підстави для його скасування.
Отже, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову.
          Вищезазначене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи позивача спростовуються доводами, викладеними відповідачем та нормами законодавства України, що регулює дані правовідносини.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.
З огляду на результат апеляційного перегляду, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись 241-245, 250, 311, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
            
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення. 
          Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.03.2022 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття 03.11.2022 та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня її прийняття шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.         
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом 30-ти днів з дня вручення йому такого судового рішення. 

Головуючий - суддя                                                                      Ю. В. Дурасова 

                               суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      О.М. Лукманова