Справа № 308/868/22

Закарпатський апеляційний суд

  П  О  С  Т  А  Н  О  В  А 
І м е н е м У к р а ї н и

14.11.2022                 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., розглянувши апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Шпуганича В. П., 
                                                        в с т а н о в и в:
Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 лютого 2022 року,
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , 

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 170,00 (сто сімдесят) грн.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.

Згідно з постановою, 14.11.2021, приблизно о 21 год 00 хв, ОСОБА_1 , перебуваючи за місцем свого проживання розкидав речі в будинку, погрожував фізичним насильством, висловлювався нецензурною лексикою на адресу своєї дружини ОСОБА_2 , у присутності неповнолітніх дітей, а саме: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим вчинив дії передбачені ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

       В апеляційній скарзі захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвокат Шпуганич В. П., стверджує, що суд першої інстанції неповно та необґрунтовано розглянув справу, не з`ясував фактичні обставини справи та дійшов помилкового висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Адвокат Шпуганич В. П. заперечує факт вчинення його підзахисним психологічного насильства стосовно своєї дружини та дітей, адже жодних доказів на підтвердження обставин, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення за ч. 1. ст. 173-2 КУпАП у матеріалах справи немає. Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, адже у ньому відсутні відомості про те, відносно кого 14.11.2021 було вчинено психологічне насильство, немає даних про місце вчинення адміністративного правопорушення. Звертає увагу на те, що поясненнями дружини та сина ОСОБА_1 підтверджується, що погрози були на адресу тещі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Адвокат зазначає, що його підзахисний перебуває закордоном, непорозуміння, які виникли між подружжям стосуються наміру потерпілої виїхати разом з дітьми за кордон, з чим ОСОБА_1 не погоджується. Просить постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити. 

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника, адвоката Шпуганича В. П., неявка яких, із врахуванням положень ст. 294 КУпАП, не перешкоджає її розгляду. При цьому, береться до уваги те, що вказані особи належним чином повідомлені про дату, місце й час судового розгляду, що підтверджується довідками про доставку SMS-повідомлень від 07.06.2022, однак даних про поважність причин неявки до апеляційного суду та заяви про відкладення розгляду справи на інший термін від них не надходило.
Апеляційний суд, враховуючи положення ст. 294 КУпАП, переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.
Суд, у відповідності до приписів ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Апеляційний суд вважає, що вказані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП є правильним.
Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме: вчинення домашнього насильства, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілої. 
Апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги про незаконність оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення є безпідставними, оскільки винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних у справі, досліджених судом першої та апеляційної інстанції доказів, яким дана правильна оцінка у постанові.
Так, згідно зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії АБ №801550, 14.11.2021, приблизно о 21 год 00 хв, ОСОБА_1 , перебуваючи за місцем свого проживання розкидав речі у будинку, погрожував фізичним насильством, висловлювався нецензурною лексикою на адресу своєї дружини ОСОБА_2 , у присутності неповнолітніх дітей, а саме: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим вчинив дії передбачені ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Те, що ОСОБА_4 ознайомлений зі змістом протоколу та отримав його копію свідчить його особистий підпис.
Відповідно до листа сільського голови Оноківськоої сільської ради №2816/03-38 від 17.11.2021 щодо домашнього насильства в сім`ї ОСОБА_6 , до сектору соціального захисту Оноківської сільської ради 17.11.2021 надійшло повідомлення від громадянки ОСОБА_2 щодо факту домашнього насильства в сім`ї ОСОБА_6 . Так, ОСОБА_2 попросила про допомогу у влаштуванні її разом з дітьми до Закарпатського обласного центру соціально-психологічної допомоги, про що нею написано відповідну заяву (а. с. 3).
З пояснень потерпілої ОСОБА_2 убачається, що 14.11.2021 її чоловік поводив себе неадекватно, розкидав речі, ламав майно, кричав на потерпілу та її дітей, через що діти злякалися, боялися виходити з кімнати. Отримавши моральну травму, діти не могли заснути та плакали (а. с. 4).
У своїх письмових поясненнях ОСОБА_1 заперечив той факт, що погрожував дітям та дружині, жодних насильницьких дій стосовно своєї родини не вчиняв (а. с. 5).
Зміст пояснень ОСОБА_4 , який є сином подружжя, свідчить про те, що 14.11.2021 між батьками відбулася сімейна сварка, у ході якої у присутності дітей ОСОБА_1 кричав, сварився, звинувачував у всьому бабусю ОСОБА_1 , стверджуючи при цьому, що радітиме її смерті, висловлювався нецензурною лайкою на її адресу. Такі сімейні конфлікти, як зазначає син особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , відбуваються часто, під дією алкоголю (а. с. 6).
Вказані у протоколі обставини підтверджуються рапортом старшого лейтенанта поліції Ляшенко М. К. (а. с. 7).
Вищенаведені докази, які є належними й допустимими та зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень під час їх збирання апеляційним судом не встановлено, у своїй сукупності підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП адміністративного правопорушення.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено будь-яких даних, які би давали підстави вважати, що працівниця поліції Ляшенко М. К. була упереджена при складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та інших процесуальних документів.
Так, частиною першою статті 173-2 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Відповідно до Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" від 07 грудня 2017 року, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Отже, незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини, його винуватість у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП підтверджується належними, достовірними та достатніми доказами, які досліджені місцевим судом та перевірені судом апеляційної інстанції. 
При оцінці тверджень адвоката Шпуганича В. П. про те, що жодних доказів на підтвердження обставин, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення за ч. 1. ст. 173-2 КУпАП у матеріалах справи немає, апеляційний суд, дослідивши наявні докази, безумовно відхиляє доводи в цій частині як такі, що свого підтвердження не знайшли. Разом з тим, апеляційний суд не вважає слушними твердження захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Шпуганича В. П. і про те, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, позаяк у ньому відсутні відомості про те, відносно кого 14.11.2021 було вчинено психологічне насильство, немає даних про місце вчинення адміністративного правопорушення.
По-перше, апеляційний суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 251 КУпАП є належним та допустимим доказом у справі, документ складений відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, до того ж, своїми підписами ОСОБА_1 підтвердив, що відомості у протоколі внесені правильно, зі змістом протоколу на момент його складання апелянт погодився. Жодних заперечень чи скарг відносно вищезазначеного процесуального документу чи порушень процедури його оформлення ОСОБА_1 не висловлював.
Доводи апелянта про те, що у протоколі відсутні відомості про місце вчинення адміністративного правопорушення та немає даних про особу, відносно якої вчинено психологічне насильство є такими, що спростовуються змістом протоколу про адміністративне правопорушення, у якому чітко зазначено, що 14.11.2021, перебуваючи за місцем свого проживання - у АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинив відносно потерпілої ОСОБА_2 дії, які слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. 
По-друге, апеляційний суд звертає увагу на ту обставину, що матеріалами справи підтверджено факт звернення потерпілої ОСОБА_2 до сектору соціального захисту Оноківської сільської ради із повідомленням про вчинення домашнього насильства з боку її чоловіка ОСОБА_1 щодо неї та їх спільних дітей. Підстав для сумнівів щодо правдивості та достовірності свідчень потерпілої апеляційний суд не вбачає, оскільки письмовими поясненнями сина подружжя – ОСОБА_4 , підтверджується, що у родині часто виникають конфлікти, і те, що його батько – ОСОБА_1 , погрожував фізичним насильством, висловлювався нецензурною лексикою на адресу матері - ОСОБА_2 , у присутності неповнолітніх дітей, зокрема 14.11.2021. 
З огляду на вищевказане, доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 категорично заперечує вину у вчиненому, стверджує, що поясненнями дружини та сина ОСОБА_4 підтверджується, що погрози були на адресу тещі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є такими, що жодним чином не впливають на висновки місцевого суду, які є правильними та обґрунтованими.
Отже, апеляційний суд доходить висновку, що суддею місцевого суду ОСОБА_1 обґрунтовано визнано винуватим у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП; що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні цього правопорушення підтверджується сукупністю зібраних у справі, досліджених суддею місцевого суду, перевірених апеляційним судом, наведених вище доказів, яким у постанові дана правильна оцінка.
Тому, притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства стосовно своєї дружини ОСОБА_2 буде сприяти досягненню основної мети - виховання правопорушника у дусі додержання законів України.
На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.
Вищенаведене дає обґрунтовані підстави вважати, що доводи апеляційної скарги, які не знайшли свого підтвердження і жодним чином не спростовують та не впливають на висновки суду першої інстанції, спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.
Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувану постанову суду першої інстанції як законну та обґрунтовану необхідно залишити без зміни, а подану адвокатом Шпуганичем В. П. апеляційну скаргу без задоволення.
Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу, у тому числі й про виклик свідків чи витребування доказів, стороною захисту не заявлялось; що ОСОБА_4 та його захисник, адвокат Шпуганич В. П., не з`явившись на розгляд справи, позбавили себе можливості довести обґрунтованість доводів апеляційної скарги та надати відповідні докази в їх підтвердження.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
                                                        П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу, яку подав адвокат Шпуганич В. П. в інтересах ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.
Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 лютого 2022 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, – залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван СТАН