Ухвала    
14 жовтня 2022 року
м. Київ
справа № 465/4571/17
провадження № 61-9717ск22
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду 
Синельникова Є. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Франківського районного суду м. Львова 
від 18 червня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду 
від 30 серпня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири,
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 18 червня 2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
Постановою Львівського апеляційного суду від 27 січня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Франківського районного суду м. Львова від 18 червня 2019 року залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 04 червня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Львівського апеляційного суду від 27 січня 2021 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Постановою Львівського апеляційного суду від 30 серпня2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Франківського районного суду м. Львова від 18 червня 2019 року залишено без змін.
02 жовтня 2022 року ОСОБА_1 через засоби поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Франківського районного суду м. Львова від 18 червня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 30 серпня 2022року, ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.
Подана касаційна скарга не може бути прийнята до провадження судом касаційної інстанції, оскільки не відповідає вимогам пункту 5 частини другої та пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України.
Згідно з вимогами пункту 5 частини другої статті 392 Цивільного процесуального кодексу України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, визначена статтею 389 цього Кодексу.
Згідно зі статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - права на касаційне оскарження судового рішення.
У касаційній скарзі ОСОБА_1 посилається на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, стверджує, що суди не дослідили зібрані у справі докази та не надали їм відповідної правової оцінки, що може підпадати під пункт 1 частини третьої статті 411 ЦПК України.
Разом із тим заявником не враховано, що із 08 лютого 2020 року частина третя статті 411 ЦПК України діє в новій редакції відповідно до Закону України № 460-ІХ від 15 січня 2020 року.
Так, згідно з пунктом 1 частини третьої статті 411 ЦПК України (у чинній редакції) підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу.
Однак, касаційна скарга ОСОБА_1 не містить посилань на наявність підстав оскарження судового рішення апеляційного суду, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 ЦПК України.
Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
У цьому аспекті Верховний Суд зауважує, що посилання на неврахування судами при ухваленні оскаржених судових рішень висновків та рекомендацій, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України, не є передбаченою частиною другою статті 389 ЦПК України підставою касаційного оскарження.
За таких обставин заявнику необхідно усунути зазначені недоліки касаційної скарги та надіслати до Верховного Суду уточнену її редакцію з копіями відповідно до кількості учасників справи.
Крім того, у порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України, заявником не додано до касаційної скарги документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.
У касаційній скарзі заявник вказує на те, що він звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 10 статті 5 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження чого надав суду копію довідки про участь у роботах по ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС.
У відповідності до пункту 10 частини першої статті 5 Закону України 
«Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються громадяни віднесені до 1 та 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, які мають статус позивача у справі.
Згідно зі статтею 65 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» 
учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України. При зміні категорії, а також у випадках, передбачених статтею 17 цього Закону, посвідчення підлягає заміні. Посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.
Заявник не надав суду належних документів, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до вищевказаних норм закону.
Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору при подачі касаційної скарги 
на рішення суду становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті 
при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.
Згідно із підпунктом 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Станом на 01 січня 2017 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був встановлений у розмірі 1 600,00 грн.
Ураховуючи наведене, судовий збір за подання касаційної скарги складає у цій справі складає 1 280,00 грн (640,00 грн х 200%).
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду
у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК
у Печерському районі, код ЄДРПОУ: 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, номер рахунку отримувача (стандарт ІВАN): UA288999980313151207000026007, ККДБ: 22030102, найменування платежу: «Судовий збір (Верховний Суд, 055)», символ звітності банку: 207.
На підтвердження сплати судового збору до Верховного Суду необхідно надати докази сплати судового збору, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. 
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про 
що суддею постановляється відповідна ухвала.
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 рішення Франківського районного суду м. Львова від 18 червня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 30 серпня 2022 року залишити без руху.
Надати ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги до 02 листопада 2022 року, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                    Є. В. Синельников