Справа № 463/2924/22                                Головуючий у 1 інстанції: Яворський С. Й. 
Провадження № 22-ц/811/1284/22                        Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
       25 жовтня 2022 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ 
головуючого - судді Ніткевича А.В.
суддів - Бойко С.М., Копняк С.М.
                        секретаря Юзефович Ю.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 27 квітня 2022 року в складі судді Яворського С.Й. в справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Личаківський відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» на бездіяльність державного виконавця, -                        
встановив:

27 квітня 2022 року скаржник ОСОБА_1  звернувся до суду із скаргою в порядку ст.447 ЦПК України на бездіяльність Личаківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) щодо відмови зняти арешт з нерухомого майна ОСОБА_2 , накладеного відповідно до постанови державного виконавця про арешт майна боржника, оголошення заборони на його відчуження від 17.03.2011 ВП №25212260, індексний номер обтяження 19409208, зареєстрований 17.02.2015. 
Просив визнати таку бездіяльність протиправною та зобов`язати державного виконавця зняти арешт.
Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова 27 квітня 2022 року скаргу ОСОБА_1 , заінтересована особа: Личаківський відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» на бездіяльність державного виконавця - повернуто скаржнику.
Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_1 . 
В апеляційній скарзі посилається на те, що ухвала суду є незаконною. Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд грубо порушив норми процесуального законодавства.
Вважає помилковим переконання суду, що він не має права на подачу скарги в порядку ст. 447 ЦПК України. 
Звертає увагу, що в оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції роз`яснив йому право звернутися до суду за захистом своїх прав в порядку позовного провадження, шляхом подачі позову про визнання права власності на майно і про зняття з такого арешту, що на думку суду, відповідає позиції, викладеній у постанові ОП КЦС ВС від 24.05.2021 у справі № 712/12136/18. Однак, органом ДВС накладено арешт на все наявне невизначене нерухоме майно, тому не зрозуміло, як з такого майна знімати арешт, а також у вказаній вище справі Верховний Суд прийшов висновку, що належним способом захисту порушеного права в аналогічних правовідносинах є звернення до суду із скаргою на бездіяльність органу ДВС, а не з позовом про зняття арешту з нерухомого майна.
Просить скасувати ухвалу і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Учасники справи заявник ОСОБА_1 , представники заінтересованих осіб Личаківський відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» в судове засідання 25 жовтня 2022 року не прибули, не повідомили суд про причину неявки.
На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду питання по суті, а тому вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися. 
За відсутності всіх осіб, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з огляду на таке. 
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України).
Відповідно до приписів частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Згідно із ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Судом встановлено, що на виконанні у Личаківському відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) перебувало виконавче провадження ВП 25212260 з виконання виконавчого листа №2-з3482, виданого 15.11.2010 Личаківським районним судом м. Львова, щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» 35 610,38 грн. боргу по кредитному договору №014/08-05/2701-ск від 21.06.2005 та 477,67 грн. судових витрат.
Згідно із Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта встановлено, що постановою про арешт майно боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №25212260 від 17.03.2011 на все нерухоме майно боржника накладено арешт. 
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 . 
25 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Шаравари О.Р. із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , нотаріусом заведена спадкова справа №65/2020.
Із наданої інформації Личаківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) від 09.12.2021 №В-3/34 вбачається, що станом на 09.12.2021у Личаківському ВДВС у м. Львові ЗМУМЮ відсутні відкриті виконавчі провадження, боржником в яких є ОСОБА_2 .
Звертаючись до суду з означеною скаргою заявник ОСОБА_1 , як спадкоємець після смерті свого батька ОСОБА_2 зазначав, що Личаківський відділ ДВС безпідставно не вирішив питання про зняття арешту з майна боржника накладеного постановою від 17.03.2011 у ВП №25212260 і він позбавлений права прийняття спадщини. 
Статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 447 ЦПК України лише сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Згідно із ч.1 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. 
Встановлено, що стороною виконавчого провадження ВП 25212260 був батько ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , який ІНФОРМАЦІЯ_2 помер. Виконавче провадження ВП №25212260 завершене.
ОСОБА_1 , вважаючи себе спадкоємцем ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , не був залучений стороною виконавчого провадження №25212260.
Враховуючи наведені положення процесуального закону, суд першої інстанції, з чим погоджується колегія суддів, дійшов правильного висновку, що скаржник не є суб`єктом права на подачу такої скарги в порядку ст. 447 ЦПК України, тобто не може звертатись зі скаргою на дії державного виконавця в межах виконавчого провадження ВП №25212260, яке завершене, в порядку ст. 447 ЦПК України.
Натомість, положеннями Розділу 7 ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень», якими врегульовано процедуру подачі та розгляду скарг на рішенням, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, не врегульовано питання правових наслідків подачі скарги в порядку ст.447 ЦПК України особою, яка не є стороною виконавчого провадження.
Згідно із ч. 9 ст. 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).
В свою чергу, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, заява повертається у випадках, коли: заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.
З урахуванням ч. 9 ст. 10 ЦПК України суд вірно вважав за можливе застосувати аналогію закону, а саме положення п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України в частині застування інституту повернення скарги.
В той же час, суд першої інстанції правильно зауважив та роз`яснив, що право скаржника може бути захищене в порядку позовного провадження шляхом подачі позову про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що відповідає позиції, висловленій у Постанові ОП КЦС ВС від 24 травня 2021 року у справі № 712/12136/18 (провадження № 61-4726сво19), за якою у разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження».
За таких обставин колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду відповідає нормам ЦПК України та є обґрунтованою.
Інші доводи, наведені в обґрунтування апеляційної скарги, не можуть бути підставою для скасування судового рішення, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм матеріального та процесуального права.
За таких обставин, відповідно до ст. 375 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду - залишенню без змін, оскільки постановлена з додержанням вимог процесуального права. 
Керуючись: п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-
постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Личаківського районного суду м.Львова 27 квітня 2022 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 25 жовтня 2022 року.

Головуючий                                                А.В. Ніткевич

Судді:         С.М. Бойко

С.М. Копняк