П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2022 року
м. Київ
 
справа № 682/2116/21
провадження № 51-1611км22
 
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі – Суд, колегія суддів) у складі:
головуючого судді                       ОСОБА_1 ,
суддів                                               ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора                                       ОСОБА_5 ,
захисника                                       ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції),
засудженого                                  ОСОБА_7 (у режимі відеоконференції),
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 04 травня 2022 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Немирова Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, востаннє вироком Немирівського районного суду Вінницької області від 26 грудня 2013 року за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 395, статтями 70, 71 КК.
засудженого за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК, і
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 29 листопада 2021 року ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за ч. 2 ст. 186 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
Вирішено питання щодо процесуальних витрат, речових доказів і заходів забезпечення кримінального провадження.
Хмельницький апеляційний суд ухвалою від 04 травня 2022 року вирок місцевого суду залишив без змін.
Судами встановлено, що ОСОБА_7 13 вересня 2021 року приблизно о 21:00, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, поблизу приміщення міської лазні, що на АДРЕСА_2 , застосував насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, штовхнув ОСОБА_8 на землю, наніс йому один удар ногою по тулубу та повторно відкрито заволодів мобільним телефоном потерпілого марки «Blackview A20» вартістю 1049,67 грн, у якому знаходилася SIM-картка мобільного оператора ПрАТ «Київстар» вартістю 40 грн та флеш-картка пам`яті об`ємом 32 Гб вартістю 149 грн, заподіявши потерпілому майнову шкоду на загальну суму 1238,67 грн.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі засуджений, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через суворість, порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції.
На обґрунтування вимог касаційної скарги ОСОБА_7 вказує про те, що апеляційний суд через погану якість відеоконференцзв`язку не звернув уваги на його твердження щодо неправильної кваліфікації місцевим судом інкримінованих йому дій через неврахування цим судом його показань та показань потерпілого, який зазначав, що ОСОБА_7 не застосовував до нього фізичне насильство та/або погроз такого насильства. Вважає помилковими висновки апеляційного суду про врахування під час призначення йому місцевим судом покарання такої пом`якшуючої покарання обставини, як щире каяття, наявність якої суд першої інстанції не визнав, а також ОСОБА_7 наголошує на безпідставному визнанні обставиною, що обтяжує покарання перебування його в стані алкогольного сп`яніння.
На переконання ОСОБА_7 , суд безпідставно не призначив йому покарання із застосуванням положень ст. 69 КК.
Вказує про те, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК, оскільки у ній не надано належну оцінку доводам апеляційної скарги сторони захисту.
Позиції учасників судового провадження
Засуджений та його захисник підтримали касаційну скаргу і просили її задовольнити, а прокурор заперечував проти задоволення касаційної скарги засудженого, вважав ухвалу суду апеляційної інстанції законною та обґрунтованою і просив залишити її без зміни.
Інші учасники судового провадження були належним чином повідомлені про дату, час і місце касаційного розгляду, однак у судове засідання не з`явилися, заяв (клопотань) не подали. 
Мотиви суду
Колегія суддів заслухала суддю-доповідача, учасників судового провадження, перевірила матеріали кримінального провадження, наведені у касаційній скарзі доводи і дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення.
Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правову оцінку обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Доводи засудженого про неправильну кримінально правову кваліфікацію його дій колегія суддів відхиляє.
Як убачається із вироку місцевого суду та звукозапису судового засідання від 29 листопада 2021 року, в ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_7 повністю визнав свою винуватість у інкримінованому йому діянні та надав суду свідчення про те, що 13 вересня 2021 року поблизу міської лазні, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, штовхнув потерпілого на землю, а потім наніс йому один удар ногою по тулубу, після чого витягнув з внутрішньої кишені куртки ОСОБА_8 мобільний телефон, з яким з місця вчинення злочину втік.
Аналогічні показання надав у місцевому суді і потерпілий, вказавши, що він проходив повз приміщення міської лазні, де на нього напав засуджений, штовхнув його в спину, від чого той упав на землю. Потім ОСОБА_7 наніс йому один удар ногою по тулубу та відкрито викрав належний йому мобільний телефон.
Вказані обставини підтверджуються також протоколом слідчого експерименту від 29 вересня 2021 року за участю засудженого ОСОБА_7 , у присутності його захисника, понятих, статиста та спеціаліста, з доданим до нього відеозаписом цієї слідчої дії, який був предметом ретельного дослідження судом першої інстанції.
Так, в ході вказаної слідчої дії засуджений ОСОБА_7 за допомогою статиста відтворив обставини вчиненого ним злочину, зокрема поштовх у спину, від якого потерпілий впав на землю, нанесення удару ногою по тулубу потерпілого та спосіб заволодіння мобільним телефоном ОСОБА_8 . При цьому засуджений вказував про те, що не пам`ятає, в яку саме частину тулубу потерпілого він наносив удар ногою, оскільки перебував в стані алкогольного сп`яніння.
Протокол за результатами проведеного слідчого експерименту складено відповідно до вимог статей 104, 105 КПК. Він був підписаний усіма учасниками цієї слідчої дії без будь-яких зауважень чи заперечень.
Колегія суддів вважає, що висновок місцевого суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК, та правильності кваліфікації його дій зроблено з додержанням вимог ст. 23 КПК на підставі об`єктивного з`ясування усіх обставин, які підтверджено доказами, дослідженими та перевіреними під час судового розгляду й оціненими відповідно до вимог ст. 94 КПК. 
Посилання засудженого на те, що в ході досудового розслідування слідчим не було проведено усього необхідного обсягу слідчих дій, а саме не було проведено слідчого експерименту з потерпілим, є необґрунтованими, оскільки слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог КПК, є самостійним у своїй процесуальній діяльності (ст. 40 КПК) і під час проведення досудового розслідування визначає той обсяг слідчих дій, необхідність проведення яких, на його переконання, буде достатнім для доведення винуватості особи та притягнення її до кримінальної відповідальності за інкримінований злочин.
Покарання ОСОБА_7 призначено з дотриманням вимог статей 50, 65 КК, воно є справедливим.
Колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_7 було призначене мінімальне покарання, визначене санкцією ч. 2 ст. 186 КК.
Твердження засудженого про те, що суди попередніх інстанцій безпідставно врахували як обтяжуючу покарання обставину – вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, колегія суддів відхиляє, оскільки факт вчинення ОСОБА_7 інкримінованого йому діяння у стані алкогольного сп`яніння підтверджується встановленими судами першої та апеляційної інстанцій фактичними обставинами справи, показаннями самого ОСОБА_7 та потерпілого.
Також суд погоджується із відсутністю у діях ОСОБА_7 таких пом`якшуючих покарання обставин як щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Згадка в ухвалі апеляційного суду про наявність такої пом`якшуючої покарання обставини, як щире каяття не впливає на правильність призначення виду та розміру покарання ОСОБА_7 .
Підстав для застосування положень ст. 69 КК суди попередніх інстанцій не встановили і з такими висновками погоджується Верховний Суд.
Призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, на підставі ст. 69 КК можливе за наявності визначених у вказаній нормі кримінального закону умов, а саме кількох обставин, що пом`якшують покарання, та у разі, якщо вони істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. 
Такі обставини у цьому кримінальному провадженні відсутні.
Суд апеляційної інстанції в межах, установлених ст. 404 КПК, й у порядку, визначеному ст. 405 КПК, переглянув кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника на вирок місцевого суду, в якій він порушував питання лише щодо суворості призначеного ОСОБА_7 покарання та просив застосувати до засудженого положення ст. 69 КК, належним чином перевірив викладені у цій апеляційній скарзі аргументи та навів належні й докладні мотиви своїх висновків.
Посилання у касаційній скарзі засудженого на неналежну якість відеоконференцзв`язку під час апеляційного розгляду і, як наслідок, неврахування пояснень засудженого судом апеляційної інстанції, як на істотне порушення судом вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів відхиляє з огляду на таке.
В ході касаційної перевірки матеріалів кримінального провадження було встановлено, що у відповідності до вимог ст. 107 КПК під час розгляду провадження щодо ОСОБА_7 в апеляційному суді здійснювалось обов`язкове фіксування кримінального провадження за допомогою технічних засобів. Аудіодиски, наявні в матеріалах провадження, містять повний запис судового процесу, придатний для прослуховування. 
При цьому, як убачається зі звукозапису судового засідання від 04 травня 2022 року, засуджений брав участь під час розгляду апеляційної скарги захисника в режимі відеоконференції, надавав пояснення з приводу доводів апеляційної скарги його захисника і просив її задовольнити. В ході апеляційного розгляду суд неодноразово з`ясовував у засудженого чи добре йому чути все, що відбувається в судовому засіданні, а також констатував, що всі пояснення ОСОБА_7 добре чути в залі суду.
Інші доводи, викладені в касаційній скарзі, та матеріали кримінального провадження не містять вказівки на порушення судом апеляційної інстанцій при розгляді кримінального провадження норм кримінального процесуального закону, які би ставили під сумнів обґрунтованість прийнятого цим судом рішення.
Колегія суддів вважає, що під час розгляду цього кримінального провадження суд апеляційної інстанцій не допустив істотних порушень вимог процесуального закону і правильно застосував норми матеріального закону.
Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам статей 370, 419 цього Кодексу.
Враховуючи наведене, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що подану касаційну скаргу слід залишити без задоволення.
Керуючись статтями 433, 436, 442 Кримінального процесуального кодексу України, Суд
УХВАЛИВ: 
Ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 04 травня 2022 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу засудженого – без задоволення.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:

ОСОБА_1                          ОСОБА_2                             ОСОБА_3