ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

08 грудня 2022 року 	м. Дніпро	справа № 280/117/22	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Головко О.В. (доповідач),
                               суддів:  Суховарова А.В., Ясенової Т.І.,     

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційні скарги ОСОБА_1 , Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області 

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 08 серпня 2022 року (суддя Прасов О.О., повний текст рішення складено 08.08.2022) в адміністративній справі  
за позовом  ОСОБА_1 
до  Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області,   Державної судової адміністрації України    
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, –

в с т а н о в и в :
                    
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить: визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області щодо нарахування та виплати судді Михайлівського районного суду Запорізької області ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 01.07.2021 по 31.12.2021 включно, виходячи з посадового окладу судді в розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді – 2102,00 грн.; зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області здійснити перерахунок і виплату недоплаченої суддівської винагороди судді Михайлівського районного суду Запорізької області ОСОБА_1 за період з 01.07.2021 по 31.12.2021 включно, виходячи з посадового окладу судді в розмірі 30 прожиткового мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01.01.2021 – 2270,00 грн., в загальній сумі 34041,44 грн., з врахуванням раніше виплачених сум і з утриманням з цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті. 
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 08 серпня 2022 року позов задоволено частково. Зобов`язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 01.07.2021 по 31.12.2021 виходячи з посадового окладу судді  30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01.01.2021  2270 грн. 00 коп., з урахуванням раніше виплачених сум. Зобов`язано Державну судову адміністрацію України здійснити фінансування Територіальному управлінню Державної судової адміністрації України в Запорізькій області з єдиного рахунку Державного бюджету України, передбаченого на виконання рішень судів на користь суддів, коштів для проведення виплати ОСОБА_1 недоплаченої суддівської винагороди за період з 01.07.2021 по 31.12.2021 виходячи з посадового окладу судді  30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01.01.2021  2270 грн. 00 коп., з урахуванням раніше виплачених сум. В іншій частині позовної заяви  відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, сторони подали апеляційні скарги. Позивач не погоджується з залученням до участі в справі в якості другого відповідача Державної судової адміністрації України, адже матеріали справи не містять доказів того, що ДСА України не забезпечила відповідних видатків, отже саме ТУ ДСА має нести юридичну відповідальність за допущені порушення в частині неналежного розміру нарахування та виплати суддівської винагороди. Просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову, повністю задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 . Відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції в цілому та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення. 
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків. 
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що з 2013 року ОСОБА_1 обіймає посаду судді Михайлівського районного суду Запорізької області. 
З 01.07.2021 по 31.12.2021 ОСОБА_1 отримував суддівську винагороду, обраховану з прожиткового мінімуму, який використовувався для обчислення базового розміру посадового окладу, на рівні  2102,00 грн., що не заперечується сторонами.
Позивач вважає, що базовий розмір посадового окладу судді місцевого суду з 01.01.2021 повинен складати 2270,00 грн. x 30 = 68100,00 грн., тоді як ТУ ДСА нараховувало і виплачувало щомісячно 63060,00 грн. (2102,00 грн. х 30). 
Відповідач, в свою чергу, заперечує щодо доводів позивача, зазначає, що діяв відповідно до вимог чинного законодавства, зокрема, Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік».
Суд першої інстанції погодився з доводами позивача, дійшов висновку, що будь-які обмеження суддівської винагороди не можуть бути застосовані до позивача іншими нормативно-правовими актами, окрім  Закону України «Про судоустрій і статус суддів». При нарахуванні та виплаті суддівської винагороди відповідач мав керуватися виключно  Законом України «Про судоустрій та статус суддів», при цьому застосування  Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік»  прямо суперечить  статті 130 Конституції України. 
Проте суд апеляційної інстанції вважає наведений висновок суду першої інстанції помилковим в контексті з обставинами спірних правовідносин.
Статтею 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»  встановлено, що суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.
Також у статті 130 Конституції України закріплено, що держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.
Суд апеляційної інстанції погоджується з доводами позивача та висновком суду першої інстанції, що суддівська винагорода може бути визначена виключно Законом України «Про судоустрій і статус суддів». 
Статтею 135 Закону № 1402-VIIІ в редакції, чинній з 01.01.2017, визначено, що базовий розмір посадового окладу судді становить: 1) судді місцевого суду – 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня календарного року; 2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду – 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня календарного року; 3) судді Верховного Суду – 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня календарного року.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 1 січня 2021 року, складає 2102,00 грн.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що Закон України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» не змінював розмір суддівської винагороди, як то стверджує позивач та констатує суд першої інстанції, а запровадив  розрахункову величину для визначення розміру  базового розміру посадового окладу судді.
Судом першої інстанції залишено поза увагою, що відповідно до ст. 148 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного  бюджету України.
Статтею 149 Закону передбачено, що суди фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, визначених Державним  бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому  Бюджетним кодексом України.
Таким чином, за висновком суду апеляційної інстанції, відповідач у спірних правовідносинах при нарахуванні та виплаті суддівської винагороди діяв в межах законодавства, чинного на час спірних правовідносин, а тому підстави для задоволення позову ОСОБА_2 відсутні.
Рішення суду першої інстанції ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права, що тягне за собою його скасування.

Керуючись ст.ст. 243, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, –

п о с т а н о в и в :

У задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовити.
Апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області задовольнити. 
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 08 серпня 2022 року в адміністративній справі № 280/117/22 скасувати.
У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.
Постанова набирає законної сили з 08 грудня 2022 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених статтею 328 КАС України.
Повна постанова складена 08 грудня 2022 року. 
   
Головуючий - суддя                                                                      О.В. Головко 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров 

                               суддя                                                                      Т.І. Ясенова