ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"16" листопада 2022 р.                                           Справа №914/3080/20

м. Львів
Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:
Головуючий суддя:                                                                       Бойко С.М.,
суддів:                                                                                          Бонк Т.Б.,
                                                                                                    Якімець Г.Г.
секретар судового засідання Яремко О.А.
явка представників сторін:
від стягувача: товариство з обмеженою відповідальністю "Балтом Україна" - Цепко І.С. – адвокат (ордер серія ВС № 1105410 від 17.06.2022)
від боржників: 
1) Львівська міська рада - Шмотолоха О.П. (Витяг з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань)
2) Львівське комунальне підприємство “Агенція ресурсів Львівської міської ради” - не з`явилися
3) Управління капітального будівництва Львівської міської ради - не з`явилися

розглянув апеляційну скаргу Львівського комунального підприємства “Агенція ресурсів Львівської міської ради” за № 1007 від 05.08.2022
на ухвалу Господарського суду Львівської області від 21.07.2022 про відмову у відстрочці виконання рішення Господарського суду Львівської області від 01.07.2021, додаткового рішення Господарського суду Львівської області від 22.07.2021 у справі №914/3080/20, суддя Петрашко М.М., повний текст ухвали складено 26.07.2022

у справі № 914/3080/20
за позовом  товариства з обмеженою відповідальністю «Балтом Україна»
до відповідача-1  Львівської міської ради
до відповідача-2  Львівського комунального підприємства «Агенція ресурсів Львівської міської ради»
до відповідача-3  Управління капітального будівництва Львівської міської ради
про  стягнення 89 486 830,14 грн.

В С Т А Н О В И В:

короткий зміст заяви про відстрочку виконання рішення суду
28.06.2022 боржник (відповідач-2) Львівське комунальне підприємство "Агенція ресурсів Львівської міської ради" (надалі – ЛКП "Агенція ресурсів Львівської міської ради") звернулось до Господарського суду Львівської області із заявою, в якій просить відстрочити виконання рішення Господарського сулу Львівської області від 01.07.2021 та додаткового рішення Господарського суду Львівської області від 22.07.2021 у справі № 914/3080/20 до 31.12.2022.
Як на підставу для відстрочення виконання рішення та додаткового рішення заявник (боржник) посилається на введення воєнного стану на території держави та повне припинення господарської діяльності осіб, за рахунок яких відбувається надходження до бюджету. 
Окрім того, зазначає про необхідність додаткових витрат, пов`язаних з воєнним станом, в тому числі і для забезпечення функціонування добровільних формувань.
Наводить доводи про наявність заборгованості перед ТОВ "ГК "Нафтогаз України" в сумі 1  411  027,78 грн. та дебіторської заборгованості підприємства за комунальні послуги – 2  337  583,98 грн. 
Покликається на те, що станом на 08.07.2022 на усі кошти, які знаходяться на рахунках ЛКП "Агенція ресурсів ЛМР" накладено арешт.
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції.
          Ухвалою Господарського суду Львівської області від 21.07.2022 у задоволенні заяви Львівського комунального підприємства "Агенція ресурсів Львівської міської ради" про відстрочку виконання рішення суду в справі №914/3080/20 - відмовлено.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі Львівське комунальне підприємство “Агенція ресурсів Львівської міської ради” просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та задоволити заяву про відстрочку виконання рішення, в зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи та недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Боржник зазначає, що при вирішення питання про відстрочення виконання судового рішення, судом першої інстанції не було враховано інтересів боржника та поставлено його в складне  матеріальне становище; не враховано, що підприємство отримало від ПАТ «Львівобленерго» повідомлення про припинення електроживлення в зв`язку з заборгованістю за спожиті послуги.
Вважає помилковим висновок місцевого господарського суду про те, що під час дії воєнного стану фінансове навантаження покладається на Львівську міську раду, а не на ЛКП «Агенція ресурсів ЛМР».
При цьому місцевим господарським судом неправильно надано оцінку доводам заявника та невірно застосовано статтю 331 ГПК України. 
Стягувач та боржники (Львівська міська рада та Управління капітального будівництва Львівської міської ради) не скористалися своїм правом, наданим ст. 263 ГПК України, відзиву на апеляційну скаргу не подали.
В судове засідання з`явилися представники стягувача та боржника (Львівської міської ради) (апелянта). Представники боржників (ЛКП “Агенція ресурсів Львівської міської ради” та Управління капітального будівництва Львівської міської ради) в судове засідання повторно не з`явилися, причин неявки суд не повідомили, хоча належним чином повідомлені про час, дату та місце слухання справи, а тому в порядку п. 2 ч. 3 ст. 202 ГПК України суд розглядає справу за їх відсутності.
У судовому засіданні представник боржника (Львівської міської ради) (апелянта) підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі, просив апеляційну скаргу задоволити, а ухвалу Господарського суду Львівської області від 21.07.2022 скасувати. Представник стягувача заперечив проти доводів апеляційної скарги, просив оскаржувану ухвалу залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.
Згідно з ст. 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення стягувача та боржника (Львівської міської ради) (апелянта) дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи і заперечення, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування судом першої інстанцій норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Встановлені судами обставини.
Рішенням Господарського суду Львівської області від 22.07.2021 позов ТОВ “Балтом Україна” задоволено частково. Стягнуто з ЛКП “Агенція ресурсів Львівської міської ради” на користь ТОВ “Балтом Україна” заборгованість в розмірі 32 477 691,76 грн. та 267 009,50 грн. - судового збору. Стягнуто з Управління капітального будівництва Львівської міської ради, як основного боржника, та з Львівської міської ради, як субсидіарного боржника, на користь ТОВ “Балтом Україна” коштів у розмірі 51 389 551,02 грн., з яких: 2 958 437,32 грн. - пеня, 40 902 984,90 грн. - інфляційні втрати та 7 528 128,80 грн. - 3% річних, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 422 490,06 грн.
Відмовлено у задоволенні решти позовних вимог про стягнення з Управління капітального будівництва Львівської міської ради, як основного боржника, та з Львівської міської ради, як субсидіарного боржника, на користь ТОВ “Балтом Україна” грошових коштів у розмірі 5 619 587,36 грн., з яких: 2 896 054,69 грн. – пені, 2 471 151,11 грн. – інфляційних втрат, 252 381,56 грн. – 3% річних, оскільки вказані нарахування здійснені з порушенням вимог чинного законодавства.
Додатковим рішенням частково задоволено заяву позивача про відшкодування судових витрат. Стягнуто з ЛКП “Агенція ресурсів Львівської міської ради” на користь ТОВ “Балтом Україна” 16 109,65 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу. Стягнуто з Управління капітального будівництва Львівської міської ради, як основного боржника, та з Львівської міської ради, як субсидіарного боржника, на користь ТОВ “Балтом Україна” 25 490,35 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу.
Відмовлено в задоволенні решти вимог за заявою про стягнення гонорару в розмірі 1% від суми стягнення у розмірі 852 672,42 грн.
Постановою Західного апеляційного господарського суду від 27.10.2021 рішення Господарського суду Львівської області від 01.07.2021 у справі №914/3080/20 залишено без змін. 
Додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 22.07.2021 частково скасовано та прийнято нове, яким стягнуто з Львівського комунального підприємства “Агенція ресурсів Львівської міської ради” на користь ТОВ “Балтом Україна” 83867,24 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу; стягнуто з Управління капітального будівництва Львівської міської ради та Львівської міської ради, як субсидіарного боржника, на користь ТОВ “Балтом Україна” 83 867,24 грн., в решті додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 22.07.2021 у справі №914/3080/20 залишено без змін.
11.11.2021 видано накази на примусове виконання вищезазначеного рішення суду.
Ухвалою Господарського суду Львівської області від 13.01.2022 змінено порядок виконання рішення Господарського суду Львівської області від 01.07.2021, додаткового рішення Господарського суду Львівської області від 22.07.2021 та додаткового рішення, прийнятого постановою Західного апеляційного Господарського суду від 27.10.2021 у справі №914/3080/20. 
Визнано такими, що не підлягають виконанню накази Господарського суду Львівської області від 11.11.2021 та відповідно до ст. 327 ГПК України видано нові накази.
Зміна порядку виконання рішення Господарського суду Львівської області від 01.07.2021, додаткового рішення Господарського суду Львівської області від 22.07.2021 та додаткового рішення, прийнятого постановою Західного апеляційного Господарського суду від 27.10.2021 полягала в тому, що грошові кошти стягуються з Управління капітального будівництва Львівської міської ради, як основного боржника, та з Львівської міської ради через Виконавчий комітет Львівської міської ради, як субсидіарного боржника, на користь ТОВ «Балтом Україна».
Постановою Західного апеляційного господарського суду від 05.04.2022 вищезазначену ухвалу Господарського суду Львівської області від 13.01.2022 у справі № 914/3080/20 про зміну порядку виконання – залишено без змін.
Предметом апеляційного оскарження є ухвала суду першої інстанції від 21.07.2022 про відмову в відстрочці виконання рішення Господарського суду Львівської області від 01.07.2021 та додаткового рішення Господарського суду Львівської області від 22.07.2021. 
Відповідно до ст.129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.
Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. 
Згідно з ч. 1 ст. 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити виконання рішення.
Відповідно до ч.3 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України, підставою для відстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Так, вищезазначеними нормами визначено процесуальну можливість вирішення питань, пов`язаних із проблемами, що виникають під час виконання рішення господарського суду, оскільки у процесі виконання рішення ймовірне виникнення обставин, що ускладнюють виконання чи роблять його неможливим.
Відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом.  
При цьому, необхідно враховувати, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених ст. 331 ГПК України, ця норма не вимагає, і господарський суд законодавчо обмежений річним терміном відстрочки виконання рішення з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.
За змістом ч. 4 ст. 331 ГПК України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
Разом з тим, положення Господарського процесуального кодексу України не містять визначеного переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання. Тому суд повинен оцінити докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами ст. 86 ГПК України. Відповідно до вказаної статті господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що при вирішенні заяви сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення.
Так, відстрочення судом виконання судового рішення має бути пов`язано з об`єктивними та виключними обставинами, які ускладнюють його вчасне виконання, при цьому розстрочення виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів як стягувача, так і боржника, між цим, оскільки право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист, вирішуючи питання про  відстрочення виконання рішення, суд не повинен надавати перевагу жодній із сторін.
Необхідною умовою при розгляді питання про відстрочення виконання рішення є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати доводи та заперечення як позивача, так і відповідача, а також дотримуватися розумного строку відстрочення (подібний висновок наведено в п.4.12 постанови Верховного Суду від 21.01.2020 у справі №910/1180/19).
Разом з тим необхідно враховувати, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 №11-рп/2012); відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення ЄСПЛ у справі «Горнсбі проти Греції» від 19.03.1997); за певних обставин затримка з виконанням судового рішення може бути виправданою, але затримка не може бути такою, що спотворює сутність гарантованого пунктом 1 ст. 6 Конвенції права (рішення ЄСПЛ у справі «Іммобільяре Саффі» проти Італії» від 28.07.1999).
Враховуючи те, що існування заборгованості, підтверджене обов`язковими та такими, що підлягають виконанню, судовими рішеннями, надає особі, на чию користь воно було винесено, «легітимні сподівання» на те, що заборгованість буде йому сплачено та така заборгованість становить «майно» цієї особи у розумінні ст. 1 Першого протоколу до Конвенції (рішення у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008), то з метою недопущення порушення гарантованих Конституцією України та Конвенцією права на справедливий суд та права на повагу до приватної власності суд, який надає відстрочку чи розстрочку у виконанні рішення, у кожному конкретному випадку повинен встановити: 1) чи затримка у виконанні рішення зумовлена особливими і непереборними обставинами; 2) чи передбачена домовленістю сторін у національному законодавстві компенсація «потерпілій стороні» за затримку виконання рішення, ухваленого на його користь судового рішення, та індексації присудженої суми; 3) чи не є період виконання рішення надмірно тривалим для стягувача як «потерпілої сторони»; 4) чи дотримано справедливий баланс інтересів сторін у спорі. 
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд застосовує при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Судами встановлено, що ЛКП "Агенція ресурсів ЛМР" є окремою юридичною особою та самостійно відповідає за взяті на себе зобов`язання.
Щодо ступеня вини боржника (відповідача-2) у виникненні спору, колегія суддів зазначає, що ЛКП "Агенція ресурсів ЛМР" не вчинило жодних дій для виконання рішення суду як до початку воєнного стану, так і після його введення в Україні (відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022). 
Незадовільний майновий стан, наявність інших обов`язкових платежів під час воєнного стану, на які покликається заявник не є безумовною підставою для розстрочки виконання рішення суду та не заперечує необхідності її погашення перед стягувачем у цій справі, що враховано судом першої інстанції.  
При виконанні укладеного договору на умовах, зазначених в ньому, відповідач повинен враховувати розмір своїх доходів та передбачати джерела погашення. Після завершення виконання робіт позивачем настають зобов`язання для боржника щодо розрахунків за договором. Час, що минув від завершення виконання робіт за договором, а також  час виконання рішення оцінюється судом як надмірно тривалим для стягувача як «потерпілої сторони». 
Заборгованість боржника перед стягувачем (ТОВ «Балтом Україна») виникла 22.10.2019 на підставі укладеного договору поруки, за умовами якого ЛКП «Агенція ресурсів Львівської міської ради» поручилось сплатити 32  477  691,76 грн., і жодних сплат не здійснено божником і ця обставина ставить у невигідне становище саме стягувача, а не боржника. 
При цьому, ЛКП "Агенція ресурсів ЛМР" не доведено відсутність коштів на його банківських рахунках. 
Спростовуючи доводи апеляційної скарги щодо помилкового застосування місцевим господарським судом норм ч. 5 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд зазначає.
Згідно з частиною 5 статті 331 Господарського процесуального кодексу України, розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.
Рішення суду ухвалено 01.07.2021 та залишено без змін апеляційною інстанцією 27.10.2021. Додаткове рішення у даній справі № 914/3080/20 ухвалене 22.07.2021, частково скасовано апеляційною інстанцією та додатково стягнуто з Львівського комунального підприємства "Агенція ресурсів Львівської міської ради" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Балтом Україна" 83 867,24 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу. В решті додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 22.07.2021 у справі №914/3080/20 залишено без змін.
Апеляційний господарський суд погоджується з висновками місцевого господарського суду про те, що наведені ЛКП "Агенція ресурсів ЛМР" доводи хоч і свідчать про покладення на підприємство додаткових функцій під час дії воєнного стану, однак подані заявником докази не можуть свідчити про те, що фінансовий стан ЛКП "Агенція ресурсів ЛМР" є дійсно таким, що перешкоджає виконанню рішення суду, а обставини в умовах воєнного стану є не лише для ЛКП "Агенція ресурсів ЛМР" особливими та винятковими, а також  і для стягувача, який позбавлений тривалий час на повернення коштів, на які вправі розраховувати як суб`єкт господарювання.
Крім цього, судова колегія враховує, що невиконання протягом тривалого часу рішення суду порушує матеріальні інтереси стягувача та може призвести до негативних наслідків для останнього.
В розумінні ст. 1 Першого протоколу до Конвенції (рішення у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008), судами враховано дотримання справедливого балансу інтересів сторін у спорі, а саме матеріальні інтереси боржника і стягувача.
З огляду на викладене, апеляційний господарський суд погоджується з висновками місцевого господарського суду про відсутність підстав для задоволення заяви ЛКП "Агенція ресурсів Львівської міської ради" про відстрочку виконання рішення суду в справі №914/3080/20.
Судом враховується практика Європейського суду відповідно до якої, виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати (рішення ЄСПЛ у справах «Горнсбі проти Греції» від 19.03.1997, «Бурдов проти Росії» від 07.05.2002 та «Ясюнієне проти Литви» від 06.03.2003).
На державу покладено позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як у теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до пункту 1 статті 6 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення ЄСПЛ у справі «Чижов проти України» від 17.05.2005). За практикою Європейського суду з прав людини в окремих справах проти України було встановлено, що короткі затримки, менші ніж один рік, не вважаються настільки надмірними, щоб піднімати питання про порушення пункту 1 статті 6 Конвенції («Корнілов та інші проти України» від 07.10.2003). І навіть строк у два роки та сім місяців не був визнаний надмірним і не вважався таким, що суперечить вимозі стосовно його розумної тривалості, передбаченої у статті 6 Конвенції («Крапивницький та інші проти України» від 17.09.2002).
Суд зазначає, що ухвалою Господарського суду Львівської області від 16.06.2022, яка залишена без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 23.08.2022 відстрочено виконання рішення Господарського суду Львівської області від 01.07.2021 та додаткового рішення Господарського суду Львівської області від 22.07.2021 (прийнятого постановою Західного апеляційного Господарського суду від 27.10.2021) в справі №914/3080/20 до 23.08.2022. 
Спростовуючи посилання скаржника (боржника) на введення в Україні воєнного стану як підстави для відстрочки судового рішення, апеляційний господарський суд враховує, що судом вже застосовувалася відстрочка за цим рішенням та додатковим рішенням на 6 місяців.
Відповідно до ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи
Згідно із ч. 1 ст.76 Господарського процесуального кодексу України суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
З огляду на викладене, апеляційний господарський суд погоджується з висновками місцевого господарського суду про відмову в задоволенні заяви Львівського комунального підприємства "Агенція ресурсів Львівської міської ради" про відстрочку виконання рішення суду в справі №914/3080/20.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Доводи апеляційної скарги не спростовують встановлені місцевим господарським судом обставин по справі та його правильні висновки, а тому апеляційна скарга Львівського комунального підприємства “Агенція ресурсів Львівської міської ради” за № 1007 від 05.08.2022 підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Господарського суду Львівської області від 21.07.2022 - без змін. 
Відповідно до ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Відповідно до ч. 1-3 статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Правові засади справляння судового збору, порядок сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються Законом України від 8 липня 2011 року № 3674-VI “Про судовий збір”.
Відповідно до ч. 2 ст. 123 ГПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Враховуючи залишення апеляційної скарги без задоволення, апеляційний господарський суд дійшов до висновку про покладення на апелянта судового збору в розмірі 2  481,00 грн., який сплачений згідно з квитанцією за № 16 від 25.08.2022.
Керуючись ст. ст. 236, 269, 270, 271, 275, 276, 281-284, 331 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:
           
апеляційну скаргу Львівського комунального підприємства “Агенція ресурсів Львівської міської ради” за № 1007 від 05.08.2022 - залишити без задоволення.
Ухвалу Господарського суду Львівської області від 21.07.2022 у справі №914/3080/20 залишити без змін.
Судовий збір в розмірі 2   481,00 грн. покласти на апелянта.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення згідно зі ст.ст. 286-289 ГПК України.
Справу скерувати на адресу місцевого господарського суду.

Головуючий-суддя                                                               Бойко С.М.

Судді                                                                                       Бонк Т.Б.
                                                                                              
                                                                                                        Якімець Г.Г.

Повний текст постанови підписано 24.11.2022