УХВАЛА

24 жовтня 2022 року 
м. Київ

cправа №  921/270/21 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Жукова С.В. - головуючого, Огородніка К.М., Ткаченко Н.Г.,
розглянувши матеріали касаційної скарги Арбітражного керуючого Гриценка І.П.
на ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 29.07.2022   
та постанову Західного апеляційного господарського суду від 14.09.2022
у справі 
за заявою   Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Насіння", 
до боржника:   Приватного підприємства "Прогрес Агро", 
про   відкриття провадження у справі про банкрутство, - 
ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 29.07.2022 у справі №921/270/21 закрито провадження у справі № 921/270/21 про визнання банкрутом Приватного підприємства Прогрес Агро; клопотання №01-32/63 від 26.07.2022 (вх. №4802 від 27.07.2022) з врахуванням клопотання (доповненого) №01-32/64 від 27.07.2022 (вх.№4808 від 28.07.2022) арбітражного керуючого Гриценко І.П. розпорядника майна ПП Прогрес-Агро - задоволено частково; стягнуто з Приватного підприємства Прогрес Агро на користь арбітражного керуючого Гриценко Івана Павловича основну грошову винагороду за виконання повноважень розпорядника майна у справі №921/270/21 про банкрутство ПП Прогрес-Агро в сумі 152 350 грн. та витрати арбітражного керуючого, пов`язані з виконанням ним повноважень в сумі 15 000 грн.; в задоволенні решти вимог клопотання №01-32/63 від 26.07.2022 (вх. №4802 від 27.07.2022) з врахуванням клопотання (доповнене) №01-32/64 від 27.07.2022 (вх.№4808 від 28.07.2022) арбітражного керуючого Гриценко І.П. розпорядника майна ПП Прогрес-Агро - відмовлено.
Постановою Західного апеляційного господарського суду від 14.09.2022 ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 29.07.2022 у справі №921/270/21 в частині стягнення основної та додаткової грошової винагороди та відшкодування витрат з ПП Прогрес-Агро залишено без змін.
До Верховного Суду від Арбітражного керуючого Гриценка І.П. (далі в тексті - Скаржник) надійшла касаційна скарга у якій зазначено вимогу скасувати ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 29.07.2022 в частині стягнення основної та додаткової грошової винагороди та відшкодування витрат з ПП Прогрес-Агро та постанову Західного апеляційного господарського суду від 14.09.2022 у справі №921/270/21 та прийняти нове рішення, яким стягнути з ПП Прогрес-Агро: основну грошову винагороду арбітражного керуючого в сумі 169   962, 91 грн ; додаткову грошову винагороди арбітражного керуючого в сумі 80   151,20 грн; витрати арбітражного керуючого в сумі 15   000, 00 грн.
Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи                                      № 921/270/21 визначено колегію суддів у складі: Жукова С.В. - головуючого,  Огородніка К.М., Ткаченко Н.Г., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.10.2022.
Дослідивши касаційну скаргу, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з наступних підстав.
Частиною 2 статті 6 та частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України та зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За змістом положень статті 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.
Пункт 8 частини 2 статті 129 Конституції України встановлює серед основних засад судочинства, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Приписами статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - Суд) як джерело права.
Частиною 1 статті 6 Конвенції встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Сокуренко і Стригун проти України" від 20.07.2006 вказав, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. 
Суд зазначає, що право на суд, одним із аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення (рішення Європейського Суду з прав людини від 18.11.2010 у справі "Мушта проти України").
Частиною 3 статті 9 КУзПБ передбачено особливості оскарження судових рішень у процедурі банкрутства. Так, у касаційному порядку не підлягають оскарженню постанови апеляційного господарського суду, прийняті за результатами перегляду судових рішень, крім: ухвали про відкриття провадження у справі про банкрутство, ухвали за результатами розгляду грошових вимог кредиторів, ухвали про закриття провадження у справі про банкрутство, а також постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури. Скарги на постанови апеляційних господарських судів, прийняті за результатами оскарження ухвал господарського суду у справах про банкрутство, які не підлягають оскарженню окремо, можуть включатися до касаційної скарги на ухвали, постанови у справах про банкрутство, що підлягають оскарженню.
Отже, положеннями КУзПБ не передбачено можливості оскарження в касаційному порядку постанови апеляційного суду, прийнятої за результатом перегляду ухвали суду першої інстанції щодо основної та додаткової грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого, яка є предметом касаційного оскарження у касаційній скарзі арбітражного керуючого Гриценка І.П.
Виходячи з норм частини 3 статті 9 КУзПБ, оскаржувані судові рішення місцевого та апеляційного судів не можуть бути предметом перегляду в касаційному порядку, так як у разі здійснення їх касаційного перегляду касаційний суд буде діяти не як суд, встановлений законом.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 293 ГПК України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
За таких обставин, колегія суддів суду касаційної інстанції дійшла висновку про те, що слід відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою арбітражного керуючого Гриценка І.П. подану на ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 29.07.2022 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 14.09.2022 у справі №921/270/21 в частині стягнення основної та додаткової грошової винагороди та відшкодування витрат з ПП Прогрес-Агро на підставі пункту 1 частини 1 статті 293 ГПК України та частини 3 статті 9 Кодексу України з процедур банкрутства.
З урахуванням викладеного та керуючись частиною 3 статті 9 Кодексу України з процедур банкрутства, статтями 234, 235, пунктом 4 частини 1 статті 287, пунктом 1 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України, Суд, -
УХВАЛИВ:
1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі № 921/270/21 за касаційною скаргою арбітражного керуючого Гриценка І.П. подану на ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 29.07.2022 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 14.09.2022 в частині стягнення основної та додаткової грошової винагороди та відшкодування витрат з ПП Прогрес-Агро у даній справі.
2. Касаційну скаргу та додані до неї документи повернути скаржнику.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                                С.В. Жуков
Судді                                                                                                      К.М. Огороднік
                                                                                                     Н.Г. Ткаченко