ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2022 р. 	Справа № 520/16354/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,
Суддів: Любчич Л.В. ,  Спаскіна О.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.11.2021 р. (ухвалене суддею Бадюковим Ю.В., повний текст якого складено 17.11.2021 р.) по справі № 520/16354/21
за позовом              Комунального підприємства "Харківські теплові мережі"  
до              Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області                      
про визнання протиправним та скасування припису,

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі" (в подальшому – КП «ХТМ») звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області   (в подальшому – ГУ Держпродспоживслужби), в якому просив визнати протиправним та скасувати припис ГУ Держпродспоживслужби в Харківській області № 1672 від 30.07.2021 р. «Про виконання законних вимог щодо усунення порушень законодавства про захист прав споживачів».
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.11.2021 р. відмовлено у задоволенні позову. 
Не погодившись рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, в якій просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.11.2021 р. та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на порушення норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, а саме, Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», Цивільного кодексу України, Житлового кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Згідно із ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судовим розглядом встановлено, що КП «ХТМ» зареєстроване як юридична особа за адресою: Харківська область, м. Харків, вул. Мефодіївська, буд. 11, за видами господарської діяльності  КВЕД-2010 здійснює, зокрема, постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря (основний), що підтверджується копією виписки з ЄДР ЮО, ФОП та ГФ від 03.03.2021 р.
Відповідно до п. 2.2.2 статуту КП «ХТМ» від 21.05.2021 р. предметом діяльності підприємства являється надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води та технічне обслуговування та ремонт внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання.
Згідно із  п.п. 2.2.21, п.п. 2.2.22. статуту КП «ХТМ» від 21.05.2021 р. предметом діяльності підприємства являється ремонт та технічне обслуговування електричного й оптичного устаткування (ремонт, повірка, налагодження засобів обліку), приймання і контроль вузлів обліку теплової енергії у споживачів і нагляд за комерційним обліком теплової енергії споживачами.
13.02.2012 р. між Комунальним підприємством «Жилкомсервіс» (Управитель) та   КП «ХТМ» (Виконавець) укладено договір № 15/1 згідно п.п. 2.3.5. якого виконавець зобов`язаний утримувати в належному стані , здійснювати технічне обслуговування внутрішньо будинкових систем, вживати заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень якості послуг у терміни, встановлені цим Договором.
Пунктом  34  додатку 1 до договору № 15/1 від 13.02.2012 р. «Перелік послуг з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання та гарячого водовідведення» встановлено, що виконавець зобов`язаний здійснювати повірку контрольно-вимірювальних приладів згідно технічної документації приладів.
Судовим розглядом встановлено, що прилад обліку гарячої води № 229479 встановлений 19.04.2005 р.   ОСОБА_1 у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . 
Згідно із копією акту опломбування від 22.06.2011 р. чергова повірка приладу обліку гарячої води мала відбутись 20.05.2014 року.
Згідно із копії рахунку на послуги  з теплопостачання за травень 2014 року гр. ОСОБА_1 попереджено про необхідність проведення періодичної повірки приладу обліку, оскільки  термін повірки водоміра сплив  у травні 2014 року, та попереджено, що у разі не проведення такої періодичної повірки про переведення нарахувань згідно діючих норм і тарифів.
Однак, відповідно до копії свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, лічильник було повірено 11.06.2020 р. та опломбовано, відповідно до акту опломбування 17.06.2020 р.
ОСОБА_1 звернулася до позивача з заявою вх. № 6/С-4224/20/18 від 14.04.2021 р. щодо проведення перерахунку за послуги з централізованого постачання гарячої води з урахуванням проведеної 11.06.2020 р. перевірки лічильника обліку води, за результатами розгляду якої листом КП «ХТМ» № 6/04224/20/18 від 23.04.2021 р. відмовлено у проведенні відповідного перерахунку.
На підставі звернення ОСОБА_1  від 22.06.2021 р. вх. №  № С-995, наказу від 14.07.2021 р. № 1557, направлення від 14.07.2021 р. № 1672 посадовими особами ГУ Держпродспоживслужби проведено позапланову перевірку.
Під час проведення перевірки позивачем на вимогу відповідача від 15.07.2021 р. надані документи та пояснення, що підтверджується  копією листа від 26.07.2021  р. № 13-47/631.
За результатами перевірки посадовими особами складено акт за результатами проведеного позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері захисту прав споживачів № 1672 від 28.07.2021 р., висновками якого встановлені наступні  порушення: в порушення ч. 1 ст. 17 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 р. № 1023-ХІІ (в подальшому –  Закон № 1023) КП «ХТМ» застосовано обмеження права споживача ОСОБА_1   в частині не проведення періодичної повірки квартирного засобу обліку у міжповірочний інтервал та відмовлено від врахування показань засобів обліку;   в порушення п. 7 ч. 1 ст. 21 Закону  № 1023, у зв`язку з тим, що КП «ХТМ» порушено право споживача ОСОБА_1 , шляхом визначення неналежним чином ціну продукції, зокрема під час проведення нарахувань за послуги з централізованого постачання гарячої води не враховані показання приладу обліку у період з 01.08.2014 р. по 16.06.2020 р.
На підставі результатів перевірки відповідачем видано припис № 1672 від 30.07.2021 р. «Про виконання законних вимог щодо усунення порушень законодавства про захист прав споживачів», яким  встановлено, що КП «ХТМ» обмежено право споживача ОСОБА_1  в частині проведення періодичної повірки приладу обліку, гарячої води № 229479 у міжповірочний інтервал та відмовлено від врахування показань приладу обліку гарячої води № 229479, який відповідає вимогам ДСТУ 3580-97 «Лічильники холодної та гарячої води крильчасті», відповідно до Свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки від 11.06.2020 р. та відповідно порушено право споживача на визначення належним чином ціни продукції, зокрема під час проведення нарахувань за послуги з централізованого постачання гарячої води не враховані показання приладу обліку гарячої води № 229479 в період з 01.08.2014  р.  по 16.06.2020 р., чим порушено абз. 3 п. 9, абз. 2 п. 10, п.п. 4, п.п. 16, п. 32 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. № 630; ч. 1 ст. 17, п. 7 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів».
Вищевказаним приписом вимагається: усунути порушення, відображені в акті перевірки № 1672 від 28.07.2020 р. та провести нарахування ОСОБА_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 за послуги з централізованого постачання гарячої води період у період з 01.08.2014 р. по 16.06.2020 р., відповідно до показань приладу обліку гарячої води № 229479;про виконання цього припису письмово (з відповідним документальним підтвердженням) повідомити Головне управління Держпродспоживслужби в Харківській області до 30.08.2021 р. за адресою: м. Харків, пр. Науки, 40».
Не погодившись із вищевказаним приписом відповідача, позивач звернувсь до суду з цим позовом.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що припис  ГУ Держпродспоживслужби в Харківській області правомірний, у зв`язку  з  чим не підлягає скасуванню. 
Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 1 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" встановлено, що державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.
Відповідно до ч.ч. 1, 2  ст. 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності",  для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки. На підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові і засвідчується печаткою.
Положенням про Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України № 667 від 02.09.2015 р., встановлено, що  Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (Держпродспоживслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства  та який реалізує державну політику у галузі ветеринарної медицини, сферах безпечності та окремих показників якості харчових продуктів, карантину та захисту рослин, ідентифікації та реєстрації тварин, санітарного законодавства, санітарного та епідемічного благополуччя населення (крім виконання функцій з реалізації державної політики у сфері епідеміологічного нагляду (спостереження) та у сфері гігієни праці та функцій із здійснення дозиметричного контролю робочих місць і доз опромінення працівників), з контролю за цінами, попередження та зменшення вживання тютюнових виробів та їх шкідливого впливу на здоров`я населення, метрологічного нагляду, ринкового нагляду в межах сфери своєї відповідальності, насінництва та розсадництва (в частині сертифікації насіння і садивного матеріалу), реєстрації та обліку машин в агропромисловому комплексі, державного нагляду (контролю) у сфері агропромислового комплексу, державного нагляду (контролю) у сферах охорони прав на сорти рослин, насінництва та розсадництва, державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів і рекламу в цій сфері, за якістю зерна та продуктів його переробки, державного нагляду (контролю) за додержанням заходів біологічної і генетичної безпеки щодо сільськогосподарських рослин під час створення, дослідження та практичного використання генетично модифікованого організму у відкритих системах на підприємствах, в установах та організаціях агропромислового комплексу незалежно від їх підпорядкування і форми власності, здійснення радіаційного контролю за рівнем радіоактивного забруднення сільськогосподарської продукції і продуктів харчування.
Згідно із пп. 1, 2, 3 Положення про Головне управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів в області, в місті Києві, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України № 209 від 12.04.2017 Головне управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів в області, в місті Києві (далі - Головне управління) є територіальним органом Держпродспоживслужби та їй підпорядковане. Головному управлінню підпорядковуються установи та організації, що належать до сфери управління Держпродспоживслужби та розташовані на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці. Голова відповідної місцевої державної адміністрації координує діяльність Головного управління і сприяє йому у виконанні покладених на цей орган завдань. Повноваження Головного управління поширюються на територію відповідної області, міста Києва. Головне управління у своїй діяльності керується  Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до  Конституції  та законів України, актами Кабінету Міністрів України, дорученнями Прем`єр-міністра України, наказами Міністерства аграрної політики та продовольства України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, дорученнями Міністра аграрної політики та продовольства України, його першого заступника та заступників, наказами Держпродспоживслужби, дорученнями Голови Держпродспоживслужби та його заступників, актами місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування, а також цим Положенням. Завданням Головного управління є реалізація повноважень Держпродспоживслужби на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці.
Статтею 10 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності"  встановлено,  що суб`єкт господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) має право: бути поінформованим про свої права та обов`язки; вимагати від посадових осіб органу державного нагляду (контролю) додержання вимог законодавства; перевіряти наявність у посадових осіб органу державного нагляду (контролю) службового посвідчення та посвідчення (направлення) і одержувати копію посвідчення (направлення) на проведення планового або позапланового заходу; не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення державного нагляду (контролю), якщо: державний нагляд (контроль) здійснюється з порушенням передбачених законом вимог щодо періодичності проведення таких заходів; посадова особа органу державного нагляду (контролю) не надала копії документів, передбачених цим Законом, або якщо надані документи не відповідають вимогам цього Закону; суб`єкт господарювання не одержав повідомлення про здійснення планового заходу державного нагляду (контролю) в порядку, передбаченому цим Законом; посадова особа органу державного нагляду (контролю) не внесла запис про здійснення заходу державного нагляду (контролю) до журналу реєстрації заходів державного нагляду (контролю) (за наявності такого журналу в суб`єкта господарювання); тривалість планового заходу державного нагляду (контролю) або сумарна тривалість таких заходів протягом року перевищує граничну тривалість, встановлену частиною п`ятою статті 5 цього Закону, або тривалість позапланового заходу державного нагляду (контролю) перевищує граничну тривалість, встановлену частиною четвертою статті 6 цього Закону; орган державного нагляду (контролю) здійснює повторний позаплановий захід державного нагляду (контролю) за тим самим фактом (фактами), що був (були) підставою для проведеного позапланового заходу державного нагляду (контролю); органом державного нагляду (контролю) не була затверджена та оприлюднена на власному офіційному веб-сайті уніфікована форма акта, в якій передбачається перелік питань залежно від ступеня ризику; у передбачених законом випадках посадові особи не надали копію погодження центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики з питань державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, або відповідного державного колегіального органу на здійснення позапланового заходу державного нагляду (контролю); бути присутнім під час здійснення заходів державного нагляду (контролю), залучати під час здійснення таких заходів третіх осіб; вимагати нерозголошення інформації, що становить комерційну таємницю або є конфіденційною інформацією суб`єкта господарювання; одержувати та ознайомлюватися з актами державного нагляду (контролю); надавати органу державного нагляду (контролю) в письмовій формі свої пояснення, зауваження або заперечення до акта; оскаржувати в установленому законом порядку неправомірні дії органів державного нагляду (контролю) та їх посадових осіб; отримувати консультативну допомогу від органу державного нагляду (контролю) з метою запобігання порушенням під час здійснення заходів державного нагляду (контролю); вести журнал реєстрації заходів державного нагляду (контролю) та вимагати від посадових осіб органів державного нагляду (контролю) внесення до нього записів про здійснення таких заходів до початку їх проведення; вимагати припинення здійснення заходу державного нагляду (контролю) у разі: перевищення посадовою особою органу державного нагляду (контролю) визначеного цим Законом максимального строку здійснення такого заходу; використання посадовими особами органу державного нагляду (контролю) неуніфікованих форм актів; з`ясування посадовими особами під час здійснення позапланового заходу державного нагляду (контролю) питань, інших ніж ті, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення такого заходу.
Відповідно до  ст. 11 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" , суб`єкт господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) зобов`язаний: допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходів державного нагляду (контролю) за умови дотримання ними порядку здійснення державного нагляду (контролю), передбаченого цим Законом; виконувати вимоги органу державного нагляду (контролю) щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства; надавати документи, зразки продукції, пояснення в обсязі, який він вважає необхідним, довідки, відомості, матеріали з питань, що виникають під час державного нагляду (контролю), відповідно до закону; одержувати примірник акта та/або припису органу державного нагляду (контролю) за результатами здійсненого планового чи позапланового заходу.
Згідно зі  ст. 18 Закону України "Про ціни і ціноутворення", уповноважені органи мають право:  проводити у суб`єктів господарювання в установленому порядку планові та позапланові перевірки: достовірності зазначеної у документах інформації про формування, встановлення та застосування державних регульованих цін; бухгалтерських книг, звітів, кошторисів, декларацій, показників реєстраторів розрахункових операцій та інших документів незалежно від способу подання інформації, пов`язаних з формуванням, встановленням та застосуванням державних регульованих цін; наявності виписки або витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, а також документів, що посвідчують особу, в посадових осіб; одержувати відповідно до законодавства у письмовій формі пояснення, довідки і відомості з питань, що виникають під час проведення перевірки; одержувати безоплатно від суб`єктів господарювання, що перевіряються, копії документів та інші відомості, необхідні для здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін, документів, що можуть підтверджувати їх порушення, платіжних доручень, квитанцій, що підтверджують факт перерахування до бюджету коштів у разі застосування адміністративно-господарських санкцій, а також довідки, підготовлені суб`єктами господарювання на їх вимогу;  робити запити та одержувати від органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в повному обсязі інформацію та документи, необхідні для виконання покладених на них функцій;  вимагати від суб`єктів господарювання, що перевіряються, усунення виявлених порушень вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін;  приймати рішення про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін; надавати органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування, суб`єктам господарювання обов`язкові для виконання приписи про усунення порушень вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін; звертатися до суду з позовами про стягнення до бюджету коштів у разі прийняття рішення про порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін.
Відповідно до п. 1 ст. 8 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", орган державного нагляду (контролю) в межах повноважень, передбачених законом, під час здійснення державного нагляду (контролю) має право відбирати зразки продукції, призначати експертизу, одержувати пояснення, довідки, документи, матеріали, відомості з питань, що виникають під час державного нагляду (контролю), у випадках та порядку, визначених законом.
Частинами 6 та 7 статті 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" встановлено, що  за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт, який повинен містити такі відомості: дату складення акта; тип заходу (плановий або позаплановий); форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд тощо); предмет державного нагляду (контролю); найменування органу державного нагляду (контролю), а також посаду, прізвище, ім`я та по батькові посадової особи, яка здійснила захід; найменування юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснювався захід. Посадова особа органу державного нагляду (контролю) зазначає в акті стан виконання вимог законодавства суб`єктом господарювання, а в разі невиконання - детальний опис виявленого порушення з посиланням на відповідну вимогу законодавства. В останній день перевірки два примірники акта підписуються посадовими особами органу державного нагляду (контролю), які здійснювали захід, та суб`єктом господарювання або уповноваженою ним особою, якщо інше не передбачено законом. Якщо суб`єкт господарювання не погоджується з актом, він підписує акт із зауваженнями. Зауваження суб`єкта господарювання щодо здійснення державного нагляду (контролю) є невід`ємною частиною акта органу державного нагляду (контролю). Один примірник акта вручається керівнику чи уповноваженій особі суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі в останній день заходу державного нагляду (контролю), а другий зберігається в органі державного нагляду (контролю). На підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу. Припис - обов`язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб`єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб`єкта господарювання. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку.
Відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, який також і встановлює права споживачів, визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів врегульовуються нормами Закону України «Про захист прав споживачів від 12.05.1991 р. № 1023-ХІІ (в подальшому – Закон № 1023).
Згідно із  п. 1 ч. 1 ст. 26  Закону № 1023,  визначені повноваження центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів (у даному випадку таким органом є Головне управління Держпродспоживслужби в Харківській області), якому надано право давати суб`єктам господарювання обов`язкові  для виконання приписи про припинення порушення прав споживачів.
Згідно із ч. 1  ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин),  виконавець  суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору.
Частиною 5  статті 1  Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин)  встановлено, що виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація).
Відповідно до ч. 2  ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»  (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин),  учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.
Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 32  Закону України «Про житлово-комунальні послуги»  (в редакції чинній на момент спірних правовідносин), плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України,  розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.
Відповідно  до ч. 2  ст. 28 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» від 11.02.1998 р. № 113/98-ВР  (в подальшому –  Закон №113/98-ВР в  редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин), засоби вимірювання техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці через міжповірочні інтервали, порядок встановлення яких визначається нормативно-правовим актом ЦОВМ. Підприємства, організації та фізичні особи зобов`язані своєчасно (з урахуванням установлених міжповірочних інтервалів) подавати засоби вимірювання техніки на повірку.
Згідно із  ч. 3  ст. 28 Закону №113/98-ВР,  порядок подання фізичними особами, що не є суб`єктами підприємницької діяльності, - власниками засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань якими використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду) на періодичну повірку цих засобів та оплати за роботи, пов`язані з повіркою, встановлюється Кабінетом Міністрів України.  Періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) зазначених засобів вимірювальної техніки здійснюються за рахунок підприємств і організацій, які надають послуги, зокрема, із теплопостачання.
Правовідносини, які виникають між суб`єктами господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (далі  виконавець), і фізичною  та юридичною особою (далі  споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. № 630 у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин  в подальшому – Правила № 630).
Згідно із п. 15  № 630, Правил, засоби обліку води і теплової енергії, встановлені у квартирі (будинку садибного типу) та на вводі у багатоквартирний будинок, підлягають періодичній повірці періодична повірка засобів обліку води і теплової енергії проводиться у строк, що не перевищує одного місяця. За цей час споживач оплачує відповідні послуги у такому порядку: з централізованого постачання холодної та гарячої води - згідно із середньомісячними показаннями засобів обліку за попередні три місяці; з централізованого опалення - згідно із середньомісячними показаннями засобів обліку за попередній опалювальний період. У разі несправності засобів обліку води і теплової енергії, що не підлягає усуненню, плата за послуги з моменту її виявлення вноситься згідно з нормативами (нормами) споживання.
Відповідно до пункту 9 Правил, надання послуг за постановою №630 квартирні засоби обліку беруться виконавцем на абонентський облік. Періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) квартирних засобів обліку проводяться за рахунок виконавця.
Згідно із п. 9 Правил № 630, періодична повірка квартирних засобів обліку, у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж проводиться за рахунок  виконавця (тобто, за рахунок позивача), а пунктом 15 наведених Правил встановлено, що періодична повірка засобів обліку води і теплової енергії проводиться у строк, що не перевищує одного місяця. За цей час споживач оплачує відповідні послуги, зокрема, з централізованого постачання холодної та гарячої води  згідно із середньомісячними показаннями засобів обліку за попередні три місяці. У разі несправності засобів обліку води та теплової енергії, що не підлягає усуненню, плата за послуги з моменту її виявлення вноситься згідно з нормативами (нормами) споживання.
Аналіз вищевказаних норм законодавства вказує, що  у період знаходження квартирного засобу обліку на періодичній повірці протягом одного місяця, споживачу нараховується оплата за відповідні послуги з водопостачання згідно із середньомісячними показаннями засобів обліку за попередні три місяця, а нарахування оплати за послуги водопостачання за нормативами (нормами) споживання передбачене лише у разі виявлення несправності такого засобу обліку води.
Згідно із пп. 6 п. 29 Правил № 630, споживач має право на періодичну повірку, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) квартирних засобів обліку.
Відповідно до пп. 4 п. 32 Правил № 630, обов`язок виконавця (у даному випадку позивача) контролювати установлені міжповіркові інтервали, проводити періодичну повірку квартирних засобів обліку, їх обслуговування та ремонт, у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж.
Таким чином, чинним на час виникнення спірних правовідносин встановлений  обов`язок щодо періодичної повірки  квартирних засобів обліку води  покладався на підприємство чи організацію, яка надавала послуги із гарячого водопостачання, а відповідно, оскільки КП «ХТМ» є суб`єктом господарювання, виконавцем послуг у розумінні Закону України «Про житлово-комунальні послуги» предметом діяльності якого є постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря (основний), то і обов`язок щодо повірки квартирного приладу обліку гарячої води було покладено на позивача.
Аналогічний  висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений в постанові Верховного Суду від 13.05.2020 р. у справі № 815/5333/16.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що питання нарахування споживачу плати за комунальні послуги із застосуванням нормативів (норм) споживання встановлено пунктом 10 Правил надання послуг за постановою № 630, відповідно до  якого, справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом п`ятим пункту 16 цих Правил. Виконавець і споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку.
Разом з тим, у вказаному пункті 16 Правил надання послуг за постановою №630 відсутній абзац п`ятий, а його зміст не встановлює будь-яких випадків застосування нормативів (норм) при нарахуванні вартості спожитих послуг.
Тобто, у даному випадку, підлягає застосуванню пункт 15 вказаних Правил, у абзаці 5 якого встановлено, що у разі несправності засобів обліку води і теплової енергії, що не підлягає усуненню, плата за послуги з моменту її виявлення вноситься згідно з нормативами (нормами) споживання з урахуванням того, що  постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2016р. № 892   внесені зміни до Правил надання послуг за постановою №630 відповідно до яких у пункті 10 в абзаці другому цифри « 16» замінено на цифри «15».
Доказів наявності будь-яких несправностей квартирного засобу обліку  гарячої води,  встановленого у квартирі ОСОБА_1 позивачем ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції не подано. 
Із врахуванням вищевикладених обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки позивачем як виконавцем з надання послуг з періодичної повірки квартирних приладів обліку гарячої води на якого покладено обов`язок  проведення такої періодичної повірки, у тому числі демонтаж таких засобів обліку, їх транспортування та монтаж після повірки не проведено таку періодичну повірку приладу  споживачки ОСОБА_1 у спірний період, то нарахування споживачці плати за надані послуги, згідно зі нормативами (нормами) споживання з 01.08.2014 р. після спливу терміну повірки приладу обліку та без урахування показань такого лічильника є неправомірним, у зв`язку з чим оскаржуваний припис винесений відповідачем правомірно, у зв`язку з чим не підлягає скасуванню.
Таким чином, суд переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення відповідно до вимог матеріального та процесуального права.
Згідно із ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Харківського  окружного адміністративного суд від 12.11.2021 р. - без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апелянта спростовані приведеними вище обставинами та нормативно-правовим обґрунтуванням.
Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Однак, згідно із п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Керуючись ст. ст. 77, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" - залишити без задоволення.
Рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 12.11.2021 р. по справі № 520/16354/21 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя 		О.В. Присяжнюк 	
Судді	   	Л.В. Любчич    О.А. Спаскін