ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 640/7898/14-ц  Номер провадження 22-ц/814/3180/22	Головуючий у 1-й інстанції Зуб Г.А.  Доповідач ап. інст. Дряниця Ю. В.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2022 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Судді-доповідача: Дряниці Ю.В.
Суддів: Пилипчук Л.І., Хіль Л.М.
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Банк "Меркурій" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію - Єрмака В.О. на рішення Київського районного суду м. Харкова від 28 квітня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Банк "Меркурій" до ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-
В С Т А Н О В И В:
У травні 2014 року представник АТ Банк «Меркурій» звернувся до суду з зазначеним позовом.
В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 07 березня 2008 року між АКБ «Меркурій», правонаступником якого є позивач, та відповідачем ОСОБА_1 був укладений договір №22-12-55 про іпотечний кредит. 
Згідно умов вказаного договору ОСОБА_1 отримав у користування грошові кошти у розмірі 379000 гривень зі сплатою 12% річних, з кінцевим терміном погашення до 10 березня 2038 року.
У забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором того ж дня між позивачем та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 укладено та нотаріально посвідчено іпотечний договір №22/2-15-53. За умовами цього договору предметом іпотеки є квартира АДРЕСА_1 , що належить відповідачам на праві власності.
У звязку з неналежним виконанням зобовязань за кредитним договором, станом на 12 травня 2014 року утворилась заборгованість у розмірі  581618,81 гривень, з яких: 357944,40 гривень заборгованість за основним боргом, 193468,15 гривень - заборгованість за процентами, 30206,26 гривень - пеня за порушення зобов`язань з повернення суми кредиту та сплати процентів. Крім того, штрафні санкції за порушення умов іпотечного договору складають 71940 гривень, з яких: 65400 гривень штраф за порушення п.2.4.9, 2.4.10 згідно п.6.2 Іпотечного договору та 6540 гривень штраф за порушення п.2.4.4. згідно п. 6.3 Іпотечного договору.
Позивачем було надіслано відповідачам вимоги про усунення порушення, але такі вимоги задоволені не були.
Позивач просив суд:
- звернути стягнення на предмет іпотеки: трикімнатну квартиру АДРЕСА_2 , яка належить відповідачам на праві власності, в рахунок погашення заборгованості за договором про іпотечний кредит №22-12-55 від 07 березня 2008 року у загальному розмірі 581618,81 гривень;
- визначити спосіб реалізації даної квартири шляхом продажу на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження.
       Рішенням Ктївського районного суду м. Харкова від 28 квітня 2016 року у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Банк "Меркурій" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено.
Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 18 жовтня 2016 року апеляційну скаргу ПАТ Банк "Меркурій" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Єрмака В.О. - задоволено частково, рішення Київського районного суду м. Харкова від 28 квітня 2016 року скасовано, та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.
Постановою Верховного Суду від 17 лютого 2021 року рішення Апеляційного суду Харківської області від 18 жовтня 2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд жл суду апеляційної інстанції.
Підставою скасування стало те, що під час розгляду справи апеляційним судом відповідач ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.
В апеляційній скарзі ПАТ Банк «Меркурій», в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Єрмака В.О., просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. 
Посилається на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального і процесуального права.
Відповідач ОСОБА_2 у письмових запереченнях на апеляційну скаргу, вважає рішення місцевого суду законним та обґрунтованим, просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення місцевого суду – без змін. 
       Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
       З матеріалів справи вбачається, що усі учасники справи належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи апеляційним судом.
Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.
Згідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно п.2,3 ч.1, ч. 2 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.
Місцевим судом встановлено, що 07 березня 2008 року між АКБ «Меркурій» та ОСОБА_1 укладено договір про іпотечний кредит № 22-12-55, за умовами якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 379000 гривень зі сплатою за користування кредитом 12% річних, з кінцевим терміном повернення не пізніше 10 березня 2038 року (а.с. 5-10).
Умовами договору сторони погодили, що Позичальник зобов`язується щомісячно, до 10 числа кожного місяця, починаючи з наступного після укладання цього договору, здійснювати погашення кредиту рівними частинами в сумі не менше 1052,78 гривень та сплачувати проценти нараховані Кредитором на залишок заборгованості за кредитом відповідно до графіку погашення кредиту, шляхом внесення готівки до каси Кредитора або шляхом безготівкових перерахувань (п.2.4 договору).
Крім того сторони договору погодили, що за порушення взятих на себе зобовязань з повернення суми кредиту та сплати процентів за користування кредитом, Позичальник зобовязується сплатити на користь Кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми несплаченого платежу, за кожний день прострочення (п.6.2 договору).
У забезпечення виконання зобов`язань за договором про іпотечний кредит 07 березня 2008 року між АКБ «Меркурій» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діяла від свого імені та за довіреністю від імені ОСОБА_3 , укладений договір іпотеки №22/2-15-53 (а.с.27-29).
За умовами цього договору відповідачі надали в іпотеку нерухоме майно, співвласниками якого вони є - трикімнатну квартиру зі всіма об`єктами функціонально пов`язаними з цим нерухомим майном, загальною площею 78,6 кв.м., житловою площею 56,8 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , вартістю 654000 гривень (п.1.3. договору іпотеки). 
Договором передбачено право Кредитора вимагати від Позичальника дострокового повернення суми кредиту, процентів та інших платежів у випадку невиконання чи неналежного виконання зобовязань за цим договором та іпотечним договором (п.5.2.4 договору).
Пунктом 6.2 договору іпотеки сторони передбачили відповідальність Іпотекодавців за порушенння умов п. 17.1, 1.8, 2.4.2, 2.4.7, 2.4.9, 2.4.10 у виді штрафу в розмірі 10% від вартості предмета іпотеки, згаданої у п.1.3 цього договору.
Пунктом 6.3 договору іпотеки передбачена відповідальність Іпотекодавців за порушенння умов п. 2.4.4 у виді штрафу в розмірі 1% від вартості предмета іптеки, згаданої у п.1.3 цього договору.
Позивач є правонаступником АКБ «Меркурій» (а.с. 41-44).
У звязку з порушенням Позичальником умов договору про іпотечний кредит  19 червня 2009 року Кредитор направив на адресу ОСОБА_1 лист з проханням здійснити платежі по графіку та пеню за кожен день прострочення виконаня зобовязання (а.с.37).
23 березня 2010 року Кредитор направив на адресу Позичальника та Іпотекодавців вимоги про дострокове повернення суми заборгованості за кредитом вцілому, включаючи відсотки та пеню за прострочені платежі на загальну суму 374259,32 гривень, та попередив Іпотекодавців про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги (а.с.38-40).
Встановлено, що рішенням Київського районного суду міста Харкова від 19 липня 2012 року з ОСОБА_1 на користь ПАТ Банк «Меркурій» було стягнуто заборгованість за договором про іпотечний кредит №22-12-55 від 07 березня 2008 року в сумі 418195, 94 гривень, з яких: заборгованість за основним боргом в розмірі 357944,40 гривень; заборгованість за процентами 53546,27 гривень; пеня 6705, 27 гривень. Після перегляду судом апеляційної інстанції це рішення набуло чинності (т.2 а.с.6-8) та залишається не виконаним, що сторонами не заперечується.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку щодо недоведеності позивачем розміру заборгованості, та порушення позивачем строку спеціальної позовної давності щодо нарахування пені.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне 
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.
Згідно положень ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.
Згідно ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.
З матеріалів справи вбачається, що згідно наданого розрахунку заборгованість Позичальника становить  581618,81 гривень та складається з: 357944,40 гривень - заборгованості за основним боргом, 193468,15 гривень - заборгованість за процентами, 30206,26 гривень - пеня за порушення зобов`язань з повернення суми кредиту та сплати процентів. Крім того, штрафні санкції за порушення умов іпотечного договору складають 71940 гривень, з яких: 65400 гривень штраф за порушення п.2.4.9, 2.4.10 згідно п.6.2 Іпотечного договору та 6540 гривень штраф за порушення п.2.4.4. згідно п. 6.3 Іпотечного договору. 
Заборгованість за основним боргом становить 357944,40 гривень, заборгованість за процентами 53546,27 гривень та пеня 6705, 27 гривень, які які вже стягнуті на користь позивача рішенням Київського районного суду міста Харкова від 19 липня 2012 року. 
На даний час рішення суду є чинним, визначений розмір заборгованості за період з 10 травня 2009 року по 06 лютого 2011 року включно не підлягає доказуванню, в порядку ч. 4 ст. 82 ЦПК України.
Разом з цим, пеня в розмірі 6705,27 гривень за розрахунками позивача не є складовою заборгованості, що визначена Кредитором по даній справі.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі за №6-1206цс15 наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання й не позбавляє права стягнення процентів за договором позики за прострочений строк до дня фактичного повернення коштів відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, а також на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України. 
З наданого позивачем розрахунку вбачається, що заборгованість за процентами визначена за період з 07 лютого 2011 року по 11 травня 2014 року і складає 139921,88 гривень (т.2 а.с.1-3,10-12).
З огляду на заявлені відповідачами клопотання про застосування строку позовної давності, відповідно до ст.267 ЦК України  розмір заборгованості за процентами необхідно визначити в межах загального строку позовної давності за період з 01 червня 2011 року по 11 травня 2014 року, у розмірі 126506,32 гривень.
Згідно розрахунку позивача пеня за простроченими платежами з погашення основного боргу становить 6896,95 гривень, а пеня за просточеними платежами з погашення процентів за кредитом становить 23309,31 гривень. Розрахунок пені здійснено з урахуванням ст.258 ЦК України в межах річного строку за період з 12 травня 2013 року по 12 травня 2014 року.
Правильність розрахунку заборгованості за процентами в межах строку позовної давності, та пені відповідачі не спростували.
Що стосується вимог позивача щодо заборгованості за штрафними санкціями за порушення умов іпотечного договору - 65400 гривень штраф за порушення п.2.4.9, 2.4.10 згідно п.6.2 Іпотечного договору та 6540 гривень штраф за порушення п.2.4.4. згідно п. 6.3 Іпотечного договору вказані вимоги суд вважає необгрунтованими, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідачами були порушені перелічені пункти Іпотечного договору. 
Крім того, позовні вимоги заявлено про звернення стягнення на предмет іпотеки, а згідно ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку» шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням, якими не є зобовязання за іпотечним договором.
Отже, загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 за договором про іпотечний кредит №22-12-55 від 07 березня 2008 року, у рахунок погашення якої необхідно звернути стягнення на предмет іпотеки складає 568203,25 гривень, з яких: заборгованість, що стягнута з ОСОБА_1 на користь ПАТ Банк «Меркурій» за рішенням Київського районного суду міста Харкова від 19 липня 2012 року в розмірі 411490,67 гривень (заборгованість за основним боргом в розмірі 357944,40 гривень та заборгованість за процентами 53546,27 гривень); заборгованість за процентами в сумі 126506,32 гривень, що виникла за період з 01 червня 2011 року по 11 травня 2014 року; заборгованість за пенею в сумі 30206,26 гривень, що виникла за період з 12 травня 2013 року по 12 травня 2014 року.
У п.1.4 іпотечного договору сторони погодили, що у випадку задоволення вимог Іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки у будь-якому випадку його вартість буде визначатися на підставі акту незалежної оцінки нерухомого майна або встановлюватися за домовленістю сторін. 
Враховуючи що сторони не дійшли домовленості щодо вартості предмету іпотеки, з огляду на положення ст.38 Закону України «Про іпотеку» та правову позицію, що викладена в Постанові Верховного Суду України від 08 червня 2016 року (справа №6-1239цс16), початкову вартість предмета іпотеки необхідно визначити відповідно до Звіту про оцінку майна №52-10-16 від 12 жовтня 2016 року, виконаного суб`єктом оціночної діяльності ФО-П ОСОБА_4 у розмірі 1437520 гривень.(т.2 а.с.77)
Щодо посилання представника ОСОБА_3 та відповідача ОСОБА_2 на пропуск позивачем строку позової давності, то вказане посилання є помилковим.
Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).
Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку позовної давності починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
За загальним правилом, перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).
Вбачається, що Кредитор, скориставшись своїм правом, згідно п.5.2.4 договору про іпотечний кредит, у березні 2010 року змінив строк виконання основного зобов`язання, направивши Позичальнику та Іпотекодавцям відповідну Вимогу, 10 лютого 2011 року АТБ «Меркурій» звернулось до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №22-12-55 від 07 березня 2008 року і цей позов було задоволено 19 липня 2012 року. 
Враховуючи, що за вказаним вище судовим рішенням з ОСОБА_1 стягнута заборгованість за тілом кредиту у повному обсязі, доводи про застосування строку позовної давності до окремих щомісячних зобов`язань боржника за договором, є безпідставними.
З даним позовом Банк звернувся у травні 2014 року, а отже в межах строку позовної давності.
Заборгованість за процентами та пенею визначена в межах, встановлених законом строків позовної давності. 
Крім того, згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки (т.1 а.с.145), станом на 14 квітня 2016 року Іпотекодержателем спірного предмету іпотеки є ПАТ Банк «Меркурій». Згідно цього ж витягу підставою виникнення іпотеки зазначено: іпотечний договір №22/2-15-53 від 07 березня 2008 року; повідомлення про відступлення права вимоги від 18 лютого 2010 року, видавник - Державна іпотечна установа; виписка про стан заборгованості АТ Банк «Меркурій» у місті Харкові по зворотній вимозі за договором відступлення №694/08 позичальника ОСОБА_1 станом на 01 березня 2010 року, видана Державною іпотечною установою 03 березня 2010 року (т.2 а.с.5).
Отже, з наведеного слідує, що позивач, як іпотеко держатель, має право на пред`явлення вимог щодо звернення стягнення на предмет іпотеки.
З огляду на наведені обставини, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог з таких підстав.
Відповідно до ст.39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.
Судові витрати підлягають розподілу відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст.ст.367, 374, п.п.3,4 ч.1 ст.376, ст.ст.382,383 ЦПК України, суд, - 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства банк «Меркурій» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Єрмака В.О. - задовольнити частково.
Рішення Київського районного суду міста Харкова від 28 квітня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов Публічного акціонерного товариства банк «Меркурій» - задовольнити частково.
В рахунок погашення заборгованості за договором про іпотечний кредит №22-12-55 від 07 березня 2008 року, укладеним між Акціонерним комерційним банком «Меркурій» та ОСОБА_1 , в загальному розмірі 568203 (п`ятсот шістдесят вісім тисяч двісті три) грн. 25 коп, яка складається:
-із заборгованості, що стягнута з ОСОБА_1 на користь ПАТ Банк «Меркурій» за рішенням Київського районного суду міста Харкова від 19 липня 2012 року станом на 07 лютого 2011 року в розмірі 411490,67 гривень, з яких: заборгованість за основним боргом в розмірі 357944,40 гривень; заборгованість за процентами 53546,27 гривень;
-із заборгованості за процентами в сумі 126506,32 гривень, що виникла за період з 01 червня 2011 року по 11 травня 2014 року;
-із заборгованості за пенею в сумі 30206,26 гривень, що виникла за період з 12 травня 2013 року по 12 травня 2014 року,
звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 таким чином: 3/4 частини квартири на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 18 березня 1998 року Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду за реєстраційним номером 2-98-107809 згідно з розпорядженням від 18 березня 1998 року №14981, право власності на нерухоме майно зареєстровано ДКП Харківського міського бюро технічної інвентаризації 27 березня 1998 року за реєстраційним номером П-2-15651; та по 1/8 частині квартири на праві приватної власності ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на підставі Свідоцтва про право на спадщину, виданого 13 лютого 2008 року Восьмою ХДНК за реєстровим номером 4-160, право власності зареєстровано 19 лютого 2008 року КП «ХМБТІ», номер запису П-2-15651, присвоєно реєстраційний номер 22033743.
Встановити спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною 1437520 (один мільйон чотириста тридцять сім тисяч п`ятсот двадцять) гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства банк «Меркурій» судові витрати по 1339 (одна тисяча триста тридцять девять) гривень 80 копійок з кожного.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з часу її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя - доповідач:  Ю. В. Дряниця

Судді : Л. І. Пилипчук

Л.М. Хіль