ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2022 року
м. Хмельницький

Справа № 686/24328/21
Провадження № 22-ц/4820/1732/22

Хмельницький апеляційний суд у складі
 
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Янчук Т.О. (суддя-доповідач),
 
Талалай О.І., Ярмолюка О.І.,
секретаря: Шевчук Ю.Г.
за участю: представника апелянта Остапчука О.О., представника ТОВ «Хмельницька універсальна компанія» Мартинкової О.Л. 

 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 вересня 2022 року ( ОСОБА_2 ) за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Хмельницька універсальна компанія» до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні майном, стягнення неустойки та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Хмельницька універсальна компанія» про усунення перешкод у доступі до орендованого приміщення та стягнення матеріальної шкоди,
в с т а н о в и в :
У жовтні 2021 року товариство з обмеженою відповідальністю «Хмельницька універсальна компанія» (далі – ТОВ «Хмельницька універсальна компанія») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні майном, стягнення неустойки.
В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що 16 листопада 2017 року між ТОВ «Хмельницька універсальна компанія» та ОСОБА_1  було укладено договір №004/01-18 щодо оренди нежитлового приміщення №004, загальною площею 30 м2, яке розташоване за адресою:  АДРЕСА_1 . За час дії договору відповідач неодноразово порушував його умови, зокрема п.3.3, у зв`язку з чим у ТОВ «Хмельницька універсальна компанія» виникла необхідність в достроковому припиненні договору оренди.
ТОВ «Хмельницька універсальна компанія» листом від 01 липня 2020 року, а також в телефонному режимі, повідомило ОСОБА_1  про те, що договір оренди нежитлового приміщення №004/01-18 від 16 листопада 2017 року розірваний в односторонньому порядку 30 серпня 2020 року. 
Відповідно до п.2.2 Договору ОСОБА_1  був зобов`язаний повернути орендоване приміщення протягом 10-ти днів з моменту розірвання договору, тобто до 09 вересня 2020 року. Незважаючи на це, у вказаний термін приміщення повернуто не було. 
Листом від 09 вересня 2020 року ТОВ «Хмельницька універсальна компанія» повторно звернулося до  ОСОБА_1 , повідомивши чергову дату для підписання акту прийому-передачі приміщення з оренди. Незважаючи на усі дії ТОВ «Хмельницька універсальна компанія» приміщення товариству досі неповернуте. 
У зв`язку з цим ТОВ «Хмельницька універсальна компанія» просило суд зобов`язати ОСОБА_1 усунути перешкоди в користуванні майном товариству шляхом звільнення орендованого нежитлового приміщення №004 площею 30 м2, яке розміщене за адресою: АДРЕСА_1 ; стягнути на користь товариства з ОСОБА_1 84 000 грн. неустойки за неповернення орендованого майна після закінчення договору оренди. 
У січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до ТОВ «Хмельницька універсальна компанія» про усунення перешкод у доступі до орендованого приміщення та стягнення матеріальної шкоди.
В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 16.11.2017 року між сторонами укладено договір оренди нежитлового приміщення №004/01-18, відповідно до якого в оренду передано нежитлове приміщення, яке розташоване за адресою  АДРЕСА_1 , під номером «004», площею 30 м2 на строк з 01.12.2017 по 31.12.2018.
Відповідно до п. 6.2 вказаного договору оренди, у разі якщо за 30 днів до вищевказаного (у п. 6.1 договору) строку від орендаря або орендодавця не надійде повідомлення про бажання не продовжувати термін дії договору, договір вважається переукладеним на новий календарний рік, таким чином в порядку передбаченому п. 6.2 договір було продовжено на 2019, 2020, 2021 роки. 
У вказаному приміщенні ОСОБА_1 здійснював торгівлю продуктами харчування, для чого в приміщенні було встановлено торгівельне обладнання (холодильники, стелажі). В період карантину з 23.03.2020 по 05.05.2020 відповідач торгівельну діяльність не здійснював, після відновлення діяльності на початку червня 2020 року адміністрацією ТОВ «Хмельницька універсальна компанія» відповідачу була висунута вимога про сплату добровільних внесків на покриття витрат ТОВ «Хмельницька універсальна компанія», понесених під час карантину, від сплати яких відповідач відмовився. Після того 29.06.2020 близько 07 год.15 хв. адміністрацією ТОВ «Хмельницька універсальна компанія» орендоване відповідачем приміщення було відключено від електричної енергії (шляхом демонтажу електроз`єднання на вході до орендованого приміщення). З`явившись в адміністрацію, відповідачу повідомили, що для відновлення електропостачання, йому необхідно здійснити оплату комунальних послуг наперед. Оскільки у відповідача не було коштів на сплату комунальних послуг, він відмовився отримувати рахунок, після чого його охорона виштовхала з приміщення адміністрації, а електропостачання не було відновлено.
01.07.2020 відповідачем складено акт про псування товару на загальну суму 18320,42 грн. 
В подальшому 04.07.2020 на адресу відповідача надійшов рахунок на оплату комунальних послуг, проте електропостачання так і не було відновлено, а 12.07.2020 на вхідних металевих дверях-гратах, через які здійснювався вхід в орендовані приміщення, адміністрацією ТОВ «Хмельницька універсальна компанія» поряд із навісним замком відповідача встановлено інший навісний замок, внаслідок чого було закрито доступ до орендованого приміщення, таким чином 12.07.2020 товариством «Хмельницька універсальна компанія» створюються перешкоди у доступі до орендованого приміщення, натомість в орендованому приміщенні знаходиться товар на загальну суму 36 899,17 грн.
Вказані дії ТОВ «Хмельницька універсальна компанія» є протиправними, оскільки повідомлення про дострокове розірвання договору оренди від 01.07.2020 ОСОБА_1 не отримував, дострокове розірвання договору є порушенням вимог п. 3.3 договору оренди, оскільки виключені підстави для розірвання договору передбачені п. 6.4 договору, таким чином договір оренди є чинним, а ТОВ «Хмельницька універсальна компанія» чинить перешкоди у використанні об`єкта оренди. 
Внаслідок непередання орендодавцем орендареві орендованого майна у період з 29.06.2020 по даний час, ОСОБА_1 завдано збитків у розмірі 60 000 грн., що відповідає розміру сплаченої орендної плати за нежитлове приміщення, яке він не міг використовувати за цільовим призначенням. Також внаслідок створення перешкод в користуванні приміщенням, спочатку відключенням від електропостачання, згодом закриття приміщення на замок, ОСОБА_1 поніс матеріальні збитки у розмірі вартості зіпсованого товару, що становить 36889,17 грн., а також вартості упущеної вигоди у розмірі 30 відсотків товарної націнки, при реалізації товару, що становить 16562, 88 грн.
У зв`язку з цим позивач за зустрічним позовом просив суд зобов`язати ТОВ «Хмельницька універсальна компанія» усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні нежитловим приміщенням шляхом вселення в приміщення, яке є об`єктом оренди за договором оренди нежитлового приміщення №004/01-18 від 16.11.2017, що розташоване за адресою АДРЕСА_1 , під номером «004», площею 30 м2 та відновлення електропостачання до нього за рахунок ТОВ «Хмельницька універсальна компанія»; стягнути на користь ОСОБА_1 з ТОВ «Хмельницька універсальна компанія» збитки в загальному розмірі 131 771, 55 грн., з них: 
- 60 000 грн. матеріальних втрат у розмірі орендної плати, яка була сплачена за період невикористання нежитлового приміщення, яке є об`єктом оренди за договором оренди нежитлового приміщення №004/01-18 від 16.11.2017, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та складається з нежитлового приміщення площею 30 м2;
- 36 889,17 грн. вартості зіпсованого товару внаслідок відключення ТОВ «Хмельницька універсальна компанія» від електропостачання та створення перешкод в доступі до вказаного вище нежитлового приміщення;
- 16 562,88 грн. упущеної вигоди внаслідок псування товару та неможливості його реалізації, а також понесені судові витрати.
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31 січня 2022 року прийнято до розгляду зустрічну позовну заяву та об`єднано для спільного розгляду з первісним позовом.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 вересня 2022 року позов ТОВ «Хмельницька універсальна компанія» до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні майном та стягнення неустойки задоволено частково.
Зобов`язано ОСОБА_1 усунути перешкоди в користуванні майном товариству з обмеженою відповідальністю «Хмельницька універсальна компанія» шляхом звільнення орендованого нежитлового приміщення № 004, площею 30 м2, розміщене за адресою АДРЕСА_1 .
В решті вимог відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Хмельницька універсальна компанія» судовий збір в розмірі 2270 грн.
В зустрічному позові ОСОБА_1 до ТОВ «Хмельницька універсальна компанія» про усунення перешкод у доступі до орендованого приміщення та стягнення матеріальної шкоди відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права, просить рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 вересня 2022 року скасувати в частині задоволення позову первісного позивача, а також в частині відмови у задоволенні зустрічного позову та прийняти нове рішення, яким у задоволенні первісного позову відмовити, а зустрічну позовну заяву задовольнити в повному обсязі.
В обґрунтування скарги зазначає, що судом не було враховано, що відповідно до п. 6.2. укладеного між сторонами договору оренди у разі якщо за 30 днів до строку, вказаного у п. 6.1. цього договору від орендаря або від орендодавця не надійде повідомлення про бажання не продовжувати термін дії договору, договір вважається переукладеним на новий календарний рік. Крім того договором передбачені випадки, коли договір втрачає чинність або випадки дострокового розірвання договору.
Апелянт зазначає, що судом не було враховано, що сам текст договору оренди нежитлового приміщення складався саме орендодавцем, що було підтверджено в судовому засіданні представником ТОВ «Хмельницька універсальна компанія». Орендодавцем було внесено до умов договору положення, які можуть тлумачитися двояко. Особа, яка включила ту чи іншу умову в договір, повинна нести ризик, по в`язаний з неясністю такої умови. Тлумаченню підлягає зміст правочину або його частина за правилами, встановленими ст. 213 ЦК України. 
Аналізуючи зміст договору оренди нежитлового приміщення, що є предметом дослідження у даній справі, вбачається, що виключні випадки та виключний порядок розірвання договору з ініціативи орендодавця врегульовано положеннями п. 6.4 та 6.5. договору. Пунктом 6.4 встановлено виключні підстави розірвання договору з ініціативи орендодавця.
Судом не було враховано, що орендодавцем порушено процедуру розірвання договору оренди. Підставою розірвання договору орендодавцем зазначено, що орендарем неодноразово були порушені умови договору, зокрема, п. 3.3. При цьому п. 6.4 договору така підстава не передбачена.
Щодо повідомлення орендодавцем орендаря про намір розірвати договір ОСОБА_1 звертає увагу на те, що 04 липня 2020 року на його адресу поштовим відправленням надійшов рахунок про сплату комунальних послуг. Інших документів, зокрема, повідомлення про припинення договору у цьому листі не було. В матеріалах справи відсутні належні та беззаперечні докази (зокрема, але не виключно опис вкладення поштової кореспонденції), які підтверджують факт надіслання орендодавцем ОСОБА_1 відповідного повідомлення про припинення договору. Сам факт реєстрації повідомлення у Книзі вихідної кореспонденції не свідчить про його надіслання орендарю, а свідчить лише про створення орендодавцем такого листа та його реєстрації у Книзі. Також вказана ОСОБА_3 не може підтвердити самого змісту вихідного документу.
При цьому місцевим судом не враховано, що лист-повідомлення від 01 липня 2020 року, який нібито надіслано товариством ОСОБА_1 , не містить вихідного номера, а тому взагалі неможливо встановити, що саме цей лист зареєстровано у Книзі вихідної кореспонденції орендодавця.
Також, як стверджує апелянт, йому не надсилалось та ним не отримувалось поштове повідомлення, у якому, як стверджує ТОВ «Хмельницька універсальна компанія», містилося повідомлення про дострокове розірвання договору від 09.09.2020 №66. Після ознайомлення з матеріалами справи ОСОБА_1 звернувся до поштового відділення, де йому було надано реєстр поштових відправлень, з якого вбачається, що поштове відправлення 2900502705804 адресовано ТОВ «Хмельницька універсальна компанія» та ним же і отримано.
Крім того, як вбачається з доданих до позовної заяви додаткова угода №1 від 30.08.2020 до договору оренди нежитлового приміщення №004/01-18 від 16.11.2017 не підписана ОСОБА_1 як стороною договору. При цьому договором оренди не передбачено розірвання договору без підписання такої додаткової угоди.
Щодо зустрічного позову апелянт зазначає, що в орендованому приміщенні ОСОБА_1 здійснював торгівлю продуктами харчування. У зв`язку із запровадженням на території України карантину, з 23.03.2020 по 05.05.2020 ОСОБА_1 здійснювати торгівлю не міг. Після відновлення роботи після карантину на початку червня 2020 року адміністрацією ТОВ «Хмельницька універсальна компанія» в ультимативному порядку вказано ОСОБА_1 на необхідність сплати добровільних внесків на рахунок адміністрації задля покриття витрат ТОВ «Хмельницька універсальна компанія», які понесені товариством за період дії карантину. Однак, у зв`язку із понесенням значних фінансових втрат за період дії карантину ОСОБА_1 , відмовився сплачувати будь-які добровільні внески. У зв`язку з невиконанням ним вимог адміністрації товариства орієнтовно о 07 год. 15 хв. 29 червня 2020 року адміністрацією ТОВ «Хмельницька універсальна компанія» орендоване ОСОБА_1 приміщення було відключене від електроенергії шляхом демонтажу електроз`єднання на вході до орендованого ним приміщення. Відновлення електропостачання не відбулось, а 12 липня 2020 року на вхідних металевих дверях-гратах поряд з навісним замком ОСОБА_1 встановлено інший навісний замок, яким було закрито доступ до орендованого ОСОБА_1 приміщення. 
Таким чином, з 12 липня 2020 року товариством здійснюються перешкоди у доступі до орендованого приміщення, у зв`язку з чим  ОСОБА_1 було складено акт про псування товару, який зберігався в орендованому приміщенні. 
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Хмельницька універсальна компанія» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення як безпідставну, рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 вересня 2022 року – залишити без змін як законне.
Зазначає, що в укладеному між сторонами договорі чітко було встановлено право орендодавця розірвати договір оренди в односторонньому порядку, попередивши про таке розірвання за 60 днів (п. 6.5 договору). Товариство листом від 01 липня 2020 року, а також в телефонному режимі, повідомило ОСОБА_1 про розірвання договору оренди в односторонньому порядку 30 серпня 2020 року. Більш того, у договорі аналогічні обставини прописані також у п. 6.6.2, а саме договір втрачає чинність у випадку дострокового розірвання за бажанням однієї зі сторін. Тому товариство мало передбачене договором право припинити договірні відносини за своїм бажанням, без будь-якої на те причини.
Відносно того, що підстави розірвання договору прописані виключно у п. 6.4, є домислом ОСОБА_1 .
Повідомлення про дострокове розірвання договору ОСОБА_1 отримав 04 липня 2020 року.
Разом з тим, поданий ОСОБА_1 документ поштового відділення про вручення реєстрованого поштового відправлення, є неналежним доказом, оскільки отримати інформацію про вручення поштового відправлення, згідно Правил надання послуг поштового зв`язку, має право виключно відправник шляхом подання заяви у шестимісячний строк.
Безпідставними та абсурдними є звинувачення ОСОБА_1 про встановлення товариством додаткового навісного замка та сплату ним добровільних внесків задля покриття витрат товариства під час дії карантину.
Щодо зустрічного позову товариство зазначає, що для вирішення спорів, пов`язаних з відшкодуванням шкоди, важливим є процес доказування. У позовній заяві ОСОБА_1 вказує, що на момент звернення із зустрічним позовом в орендованому приміщенні знаходився товар на суму 36 889,17 грн. Разом з тим, жодного доказу, що цей товар знаходився у приміщенні, немає. Не існує жодного акту, складеного за участі представника власника приміщення щодо псування продукції, в протоколі огляду місця події також не міститься перелік товарів, що знаходились в приміщенні тощо. Пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані, а також довести й те, що тільки неправомірні дії товариства стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток.
В судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити.
Представник ТОВ «Хмельницька універсальна компанія» Мартинкова О.Л. проти апеляційної скарги заперечила, просила її відхилити, рішення місцевого суду залишити без змін.
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.
За ч. 2 ст. 377 ЦПК України порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.
Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що 16 листопада 2017 року ТОВ «Хмельницька універсальна компанія» та ОСОБА_1 уклали договір №004/01-18 про оренду нежитлового приміщення №004, загальною площею 30 м2, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 на строк з 01.12.2017 по 31.12.2018 (а. с. 11-12).
Пунктом 6.5 договору передбачено, що цей договір може бути розірвано до закінчення строку на який його укладено, за ініціативою орендодавця. Про намір розірвати договір орендодавець повинен повідомити орендаря не пізніше за 60 (шістдесят) днів до запропонованого дня розірвання договору. При цьому договір вважається розірваним на наступний день після закінчення 60-тиденного строку для повідомлення.
ТОВ «Хмельницька універсальна компанія» листом від 01 липня 2020 року повідомило ОСОБА_1 про те, що договір оренди нежитлового приміщення №004/01-18 від 16 листопада 2017 року розірваний в односторонньому порядку 30 серпня 2020 року (а. с. 14).
Повідомлення про дострокове розірвання договору зареєстроване в журналі вихідної кореспонденції ТОВ «Хмельницька універсальна компанія» 01.07.2020 за вих. №31 та направлено ОСОБА_1 рекомендованим листом з повідомленням про вручення, отримано ОСОБА_1 особисто 04.07.2020, що підтверджується фіскальним чеком від 01.07.2020 № 00022572000196 та витягом з сайту Укрпошти про доставку листа 290050252184 (а. с. 15).
31.08.2020, 04.09.2020, 16.09.2020, 11.10.2020 ТОВ «Хмельницька універсальна компанія» складено акти б/н, де зазначено, що станом на дату складання акту приміщення орендодавцеві не передано, додаткова угода № 1 до договору оренди нежитлового приміщення №004/01-18 від 16.11.2017, акт приймання-передачі нерухомого майна орендарем не підписані (а. с. 19, 20, 22, 23).
В листі Хмельницької місцевої прокуратури від 16.09.2020 № 43-р-20 зазначено до прокуратури надійшло звернення ОСОБА_1 щодо можливого вчинення кримінальних правопорушень генеральним директором ТОВ «Хмельницька універсальна компанія» ОСОБА_5 та з інших питань. Згідно листа Південно-Західного відділення поліції Хмельницького ВП № 11030/121/120 від 30.09.2020 щодо порушення умов виконання договору чи завдання збитків ОСОБА_1 рекомендовано звернутись до суду в рамках цивільно-правових відносин. Листом ГУНП в Хмельницькій області від 02.03.2021 № 158/121/122-2021 ОСОБА_1 повідомлено, що за результатом розгляду його звернення від 10.02.2021 по факту неправомірних дій, підстави для внесення відомостей до ЄРДР відсутні (а. с. 92, 93, 93-зворот).
Цивільний процесуальний кодекс України передбачає, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (ч. 1 ст. 19).
Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.
Відповідно до частини першої статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.
З огляду на приписи частини першої статті 20 ГПК України, а також статей 4 і 45 цього кодексу для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду конкретної справи має значення суб`єктний склад сторін правочину та наявність спору, що виник у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (пункт 4.12 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 910/8729/18).
Відповідно до ст. 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями.
Згідно з ч. 1 ст. 128 ГК України громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього кодексу.
Зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або відмовитися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку, є господарським зобов`язанням (ч. 1 ст. 173 ГК України).
З 15 грудня 2017 року, набрав чинності ГПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», відповідно до якого господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду за пунктом 1 частини 1 статті 20 ГПК України у вказаній редакції спорів, в яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, яку раніше здійснювала зазначена фізична особа, зареєстрована підприємцем (див. пункт 73 постанови Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17).
У випадку припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця (із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію такого припинення) її зобов`язання (господарські зобов`язання) за укладеними договорами не припиняються, а продовжують існувати, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за її зобов`язаннями, пов`язаними із підприємницькою діяльністю, усім своїм майном (див. пункт 4.22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 910/8729/18).
Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що предметом позовів у даній справі є усунення перешкод в користуванні майном та стягнення неустойки; усунення перешкод в доступі до орендованого приміщення та стягнення матеріальної шкоди, яку поніс ОСОБА_1 внаслідок своєї господарської діяльності.
Спірні правовідносини виникли щодо неповернення орендованого нежитлового приміщення фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 згідно умов господарського договору, зобов`язання за яким у відповідача з втратою статусу фізичної особи-підприємця не припинилися.
ТОВ «Хмельницька універсальна компанія» (позивач-відповідач у даній справі та орендодавець за договором оренди нежитлового приміщення №004/01-18 від 16.11.2017 року) має статут юридичної особи, на час звернення з позовом до ОСОБА_1 до суду в процесі припинення не перебуває.
Згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 (відповідач-позивач у даній справі та орендар за договором оренди нежитлового приміщення №004/01-18 від 16.11.2017 року) з 04.06.2013 року був зареєстрований як суб`єкт господарювання (ФОП), основний вид економічної діяльності – роздрібна торгівля з лотків і на ринках харчовими продуктами, напоями та тютюновими виробами.
Згідно п. 1.3 укладеного між сторонами договору оренди нежитлового приміщення №004/01-18 від 16.11.2017 року виключно орендар має право здійснювати господарську діяльність в орендованому приміщенні.
Станом на 21.09.2018 ОСОБА_1 припинив свою господарську діяльність.
З матеріалів справи також вбачається, що діяльність ОСОБА_1 пов`язана з продажем продуктів харчування, інших товарів та отриманням внаслідок такої діяльності прибутку.
Зважаючи на зазначене, оскільки між сторонами виникли договірні правовідносини з приводу оренди нежитлового приміщення як між суб`єктами підприємницької діяльності під час здійснення господарської діяльності з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку, апеляційний судвважає, що вказані відносини є господарськими та відносяться до юрисдикції господарських судів.
За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що провадження у справі необхідно закрити, оскільки цей спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Суд першої інстанції помилково розглянув справу в порядку цивільного судочинства, чим порушив норми процесуального права, а тому рішення підлягає скасуванню.
Керуючись ст.ст. 255, 256, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд –
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 вересня 2022 року скасувати.
Провадження у справі №686/24328/21 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Хмельницька універсальна компанія» до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні майном, стягнення неустойки та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Хмельницька універсальна компанія» про усунення перешкод у доступі до орендованого приміщення та стягнення матеріальної шкоди закрити.
Повідомити товариство з обмеженою відповідальністю «Хмельницька універсальна компанія», ОСОБА_1 , що розгляд цієї справи віднесено до юрисдикції господарського суду.
Роз`яснити позивачам, що вони вправі подати заяви протягом п`яти днів про передачу справи до Господарського суду Хмельницької області.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 12 грудня 2022 року.

Судді                                                                   Т.О. Янчук

О.І. Талалай

О.І. Ярмолюк