Постанова
Іменем  України 
 
08 грудня 2022 року
м. Київ
 
справа № 461/734/21
провадження № 61-7317св22
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (судді-доповідача), Зайцева А. Ю.,                    Тітова М. Ю.,         
                       
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Енерго Пром»,
треті особи: Головне управління Держпраці у Львівській області, ОСОБА_2 , 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу  ОСОБА_3  на постанову Львівського апеляційного суду від 08 липня 2022 року у складі колегії суддів: Савуляка Р. В., Мікуш Ю. Р., Приколоти Т. І.,
ВСТАНОВИВ:
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У січні 2021 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Енерго Пром» (далі - ТОВ «Укр Енерго Пром»), треті особи: Головне управління Держпраці у Львівській області (далі - ГУ Держпраці у Львівській області), ОСОБА_2 , про встановлення факту перебування у трудових відносинах та зобов`язання вчинити дії.
На обґрунтування позовних вимог зазначив, що 05 листопада 2020 року в офісі ТОВ «Укр Енерго Пром» його повідомили, що згідно поданої заяви він  прийнятий на посаду менеджера по роботі з клієнтами з окладом 13 000 грн.
Він був допущений до виконання трудових обов`язків без належного письмового оформлення трудових відносин, а  ТОВ «Укр Енерго Пром» свідомо це ігнорувало та ухилялося від укладання договору про працю.
Позивач вказував, що він добросовісно виконував покладені на нього обов`язки менеджера по роботі з клієнтами, але 30 листопада 2020 року, відповідач відсторонив його від роботи без дотримання належної процедури, не провівши жодного розрахунку щодо оплати праці.
Вказував, що запропонований відповідачем та укладений з позивачем 25 листопада 2020 року договір-доручення від 07 листопада 2020 року несе лише психологічне навантаження та не відповідає дійсним трудовим відносинам, які існували.
З урахуванням викладених обставин ОСОБА_3 просив: 
- застосувати до відповідача санкції статті 265 КЗпП з підстав порушень оформлення трудових відносин з позивачем, протиправного та безпідставного відсторонення від роботи, не виплати зарплати
- стягнути з відповідача належну заробітну плату з 05 листопада 2020 року в розмірі не нижче 8 355 грн з відповідним відрахуванням податків та соціальних внесків згідно закону та статті 34 Закону України «Про оплату праці»;
 
- стягнути з відповідача матеріальну відповідальність у формі середньомісячного заробітку за відповідним видом економічної діяльності у регіоні, згідно розрахунку ГУ статистики у Львівській області за весь період затримки виплати зарплати по день фактичного розрахунку з відповідними відрахуваннями податків та соціальних внесків згідно закону, як належну компенсацію;
 
- стягнути з відповідача 2 000 грн моральної шкоди.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 13 липня 2021 року позов задоволено частково.
Встановлено факт перебування ОСОБА_3 у трудових відносинах з ТОВ «Укр Енерго Пром» з 05 листопада 2020 року по 30 листопада 2020 року на посаді менеджера по роботі з клієнтами із внесенням запису у трудову книжку про прийняття на роботу і звільнення з роботи за частиною третьою статті 38 КЗпП України.
Зобов`язано ТОВ «Укр Енерго Пром» нарахувати та виплатити                ОСОБА_3 заробітну плату за період роботи з 05 листопада 2020 року по 30 листопада 2020 року у розмірі не нижче середньої заробітної плати за відповідним видом економічної діяльності у регіоні без урахування фактично виплаченої заробітної плати.
Зобов`язано ТОВ «Укр Енерго Пром» нарахувати та виплатити               ОСОБА_3 середньомісячний заробіток за відповідним видом економічної діяльності у регіоні за весь період затримки виплати заробітної плати (за період з 05 листопада 2020 року по 30 листопада 2020 року) по день фактичного розрахунку.
Зобов`язано ТОВ «Укр Енерго Пром» нарахувати та сплатити відповідно до законодавства податок на доходи фізичних осіб та суму єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з нарахованих та виплачених ОСОБА_3 коштів.
Стягнуто з ТОВ «Укр Енерго Пром» на користь ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 2 000 грн.
У задоволені решти вимог - відмовлено.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що наявні у справі докази підтверджують факт перебування ОСОБА_3 у трудових відносинах з ТОВ «Укр Енерго Пром» з 05 листопада 2020 року по 30 листопада 2020 року.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції,  ТОВ «Укр Енерго Пром» оскаржило його в апеляційному порядку.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Львівського апеляційного суду від 08 липня 2022 року апеляційну скаргу ТОВ «Укр Енерго Пром» задоволено.
Рішення Галицького районного суду м. Львова від 13 липня 2021 року - скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову                     ОСОБА_3 до ТОВ «Укр Енерго Пром» про встановлення факту перебування у трудових відносинах та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив із його необґрунтованості.
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
28 липня 2022 року  ОСОБА_3  засобами поштового зв`язкузвернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову апеляційного суду.
 
В касаційній скарзі заявник просить суд скасувати оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційним судом ухвалена постанова з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного дослідження усіх доказів та обставин, що мають значення для справи, без урахування висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах.
 
Доводи інших учасників справи
 
У поясненнях від 31 серпня 2022 року третя особа - ГУ Держпраці у Львівській області підтримало доводи касаційної скарги.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
 
Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
Ухвалою Верховного Суду від 15 серпня 2022 року відкрито касаційне провадження за поданою касаційною скаргою та витребувано матеріали цивільної справи.
 
27 жовтня 2022 року матеріали цивільної справи надійшли до Верховного Суду.
 
Фактичні обставини справи
Встановлено, що  згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ «Укр Енерго Пром» 31 березня 2020 року зареєстроване як юридична особа (номер запису в Єдиному державному реєстрі про проведення державної реєстрації юридичної особи 14151020000050084).
Керівником ТОВ «Укр Енерго Пром» з 31 березня 2020 року є ОСОБА_2 , який уповноважений вчиняти дії від імені відповідача, у тому числі підписувати договори тощо. 
07 листопада 2020 року між ТОВ «Укр Енерго Пром» (Довіритель) та ОСОБА_3 (Повірений) було укладено договір-доручення, у відповідності до пункту 1 якого даний договір регулює порядок та умови надання Повіреним послуг по пошуку та залученню нових клієнтів (надалі - Покупців) для укладання між ними та ТОВ «Енерджі Трейд Груп» (надалі - Продавець) договорів постачання газу.
Згідно підпункту 2.1.2 Повірений зобов`язався щоденно (крім святкових та вихідних днів) з 11-00 по 17-00 год. здійснювати активний пошук потенційних Покупців продукту Продавця, проводити переговори з потенційними Покупцями по укладанню договорів постачання продукту Продавця.
Також Повірений зобов`язався: надавати потенційним Покупцям заяви-приєднання до умов договорів постачання природного газу побутовим споживачам та протягом 1 робочого дня передавати їх Довірителю (підпункт 2.1.5); належним чином заповнювати бланки Заяв-приєднань до умов договорів постачання природного газу побутовим споживачам, індивідуальні журнали реєстрації клієнтів, анкети, списки та іншу документацію, достовірно та добросовісно зазначати усі реквізити Покупця та показники прогнозованого споживання продукту Покупцем (підпункт 2.1.7); подавати Довірителю разом з Актом виконаних робіт перелік укладених Заяв-приєднань до умов договорів постачання природного газу побутовим споживачам, перелік заповнених анкет, індивідуальних журналів реєстрації клієнтів, квитанцій, іншу необхідну документацію (підпункт 2.1.8).
Довіритель зобов`язався виплачувати Повіреному винагороду за виконану роботу згідно умов даного договору (підпункт 2.2.2).
Порядок виплати винагороди Повіреному зазначений у пункті 3 договору та передбачає, що сума винагороди Повіреному визначається Актом виконаних робіт, який підписується сторонами та є невід`ємною частиною даного договору. Винагорода нараховується і виплачується Довірителем не пізніше, ніж через 10 банківських днів після підписання сторонами Акту виконаних робіт.  
Пунктом 7 договору визначено, що даний договір вважається укладеним терміном на один рік з моменту підписання обома сторонами. Даний договір може бути розірваний до закінчення строку його дії за ініціативою однієї із сторін, яка повинна повідомити про це іншу сторону в письмовій формі не пізніше, ніж за 30 календарних днів до дати розірвання. У повідомленні повинна бути вказана дата, з якої договір вважатиметься розірваним, та причини розірвання договору. 
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. 
Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. 
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Відповідно до частини другої статті 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. 
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції відповідає.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.
Відповідно до частини другої статті 2 КЗпП України працівник реалізує своє право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі чи організації, або з фізичною особою.
Статтею 21 КЗпП України передбачено, що трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Згідно зі статтею 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи.
У статті 626 ЦК України визначено загальне поняття цивільно-правового договору. Відповідно, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Виконавець робіт, на відміну від найманого працівника, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку. Наказ (розпорядження) про прийом на роботу не видається.
Сторони цивільно-правової угоди укладають договір в письмовій формі згідно з вимогами статті 208 ЦК України. Такі угоди застосовуються для виконання конкретної роботи, що спрямована на одержання результатів праці, і у разі досягнення зазначеної мети вважаються виконаними і дія їх припиняється.
Основною ознакою, що відрізняє цивільно-правові відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату.
Виконавець, який працює за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, хоча і може бути з ними ознайомлений, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик, працівник не зараховується до штату установи (організації), не вноситься запис до трудової книжки та не видається розпорядчий документ про прийом його на роботу на певну посаду.
З аналізу наведених вище норм вбачається, що трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється.
Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.
До таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 08 травня 2018 року в справі № 127/21595/16-ц (провадження № 61-10203св18).
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Верховного Суду від 13 квітня 2020 року у справі № 344/2293/19 (провадження № 61-1121св20) зазначено, що встановлення факту наявності трудових відносин між робітником і роботодавцем можливе при встановленні виконання робітником трудових функцій, підпорядкування робітника правилам внутрішнього трудового розпорядку, забезпечення робітнику умов праці та виплати винагороди за виконану роботу.
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України).
Встановлено, що за умовами договору-доручення, укладеного між ТОВ «Укр Енерго Пром» та ОСОБА_3 07 листопада 2017 року, визначено, що позивач зобов`язується щоденно (окрім святкових та вихідних днів) з 11:00 до 17:00 год. здійснювати активний пошук потенційних покупців продукту продавця, проводити переговори з потенційними покупцями по укладенню договорів постачання продукту. Також позивач зобов`язався: надавати потенційним покупцям заяви-приєднання до умов договорів постачання природного газу побутовим споживачам та протягом 1 робочого дня передавати їх Довірителю (підпункт 2.1.5); належним чином заповнювати бланки Заяв-приєднань до умов договорів постачання природного газу побутовим споживачам, індивідуальні журнали реєстрації клієнтів, анкети, списки та іншу документацію, достовірно та добросовісно зазначати усі реквізити покупця та показники прогнозованого споживання продукту Покупцем (підпункт 2.1.7); подавати Довірителю разом з Актом виконаних робіт перелік укладених Заяв-приєднань до умов договорів постачання природного газу побутовим споживачам, перелік заповнених анкет, індивідуальних журналів реєстрації клієнтів, квитанцій, іншу необхідну документацію (підпункт 2.1.8).
Довіритель зобов`язався виплачувати Повіреному винагороду за виконану роботу згідно умов даного договору (підпункт 2.2.2). Сума винагороди Повіреному визначається Актом виконаних робіт, який підписується сторонами та є невід`ємною частиною даного договору (пункт 3 договору).
Пунктом 7 договору визначено, що даний договір вважається укладеним терміном на один рік з моменту підписання обома сторонами. Даний договір може бути розірваний до закінчення строку його дії за ініціативою однієї із сторін, яка повинна повідомити про це іншу сторону в письмовій формі не пізніше, ніж за 30 календарних днів до дати розірвання. У повідомленні повинна бути вказана дата, з якої договір вважатиметься розірваним, та причини розірвання договору. 
Дослідивши наявні матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що належних і допустимих доказів про наявність між сторонами трудових відносин ОСОБА_3 суду надано не було. При цьому матеріали справи свідчать про наявність між ТОВ «Укр Енерго Пром» та ОСОБА_3 цивільно-правових відносин.
Крім того, питання допуску ОСОБА_3 до виконання трудової функції у ТОВ «Укр Енерго Пром» без видання наказу (розпорядження) про прийняття на посаду вже було предметом судового розгляду, за наслідками якого Галицьким районним судом м. Львова у справі № 461/807/21 від 24 лютого 2021 року винесено постанову, яка набрала законної сили.
Вказана постанова у справі № 461/807/21 підтверджує відсутність протиправної поведінки в діях керівника ТОВ «Укр Енерго Пром» ОСОБА_2 зокрема щодо відсутності оформлення трудових відносин з позивачем.
При таких обставинах суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог щодо встановлення факту перебування у трудових відносинах.  
Оскільки інші позовні вимоги є похідними, вони також задоволенню не підлягають.
Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що постанова суду апеляційної інстанції ухвалена без додержання норм матеріального і процесуального права. Фактично доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів та встановлення фактичних обставин справи, що відповідно до правил частини першої статті 400 ЦПК України виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).
Верховний Суд встановив, що постанова суду апеляційної інстанції ухвалена з додержанням норм матеріального права та процесуального права, а доводи касаційної скарги її висновків не спростовують, на законність ухваленого судового рішення не впливає.
Посилання заявника на неврахування судом апеляційної інстанції висновків, викладених у постановах Верховного Суду є такими, що не заслуговують на увагу, оскільки висновки щодо застосування норм права, які викладені у вказаних постановах, стосуються правовідносин, які не є подібними до правовідносин у справі, що переглядається.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу  ОСОБА_3 залишити без задоволення.
 
Постанову  Львівського апеляційного суду від 08 липня 2022 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                             Є. В. Коротенко
А. Ю. Зайцев
М. Ю. Тітов