П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
08 вересня 2022 року
м. Київ
Справа № 9901/517/21
Провадження № 11-80заі22
Велика Палата Верховного Суду у складі:
судді-доповідача Золотнікова О. С.,
суддів Британчука В. В., Власова Ю. Л., Григор`євої І. В., Гриціва М. І., Гудими Д. А., Єленіної Ж. М., Желєзного І. В., Катеринчук Л. Й., Крет Г. Р., Лобойка Л. М., Пількова К. М., Прокопенка О. Б., Рогач Л. І., Ткача І. В. 
розглянула в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 06 липня 2022 року (судді Тацій Л. В., Єзеров А. А., Кравчук В. М., Стародуб О. П., Стеценко С. Г.) у справі № 9901/517/21 за позовом        ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя (далі - ВРП), Конституційного Суду України, треті особи: Представництво Організації Об`єднаних Націй (далі - ООН) в Україні, ОСОБА_2 , про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії та
ВСТАНОВИЛА:
Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування
1.                 У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду як суду першої інстанції з позовом до ВРП та Конституційного Суду України, у якому просила:
- визнати протиправною бездіяльність відповідачів та зобов`язати їх ухвалити рішення щодо звільнення судді ОСОБА_2 за істотне і грубе порушення присяги;
- винести окрему ухвалу, якою зобов`язати Службу безпеки України провести розслідування за заявою Голови Верховного Суду щодо судової мафії та п`ятої колони в судах України;
- долучити до справи докази: рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) № 32529/18, декларацію, присягу екс-голови Конституційного Суду України та доказ із сайту https://www.radiosvoboda.org/a/news-schemes-tupytskyy-krym/30921233.html;
- керуючись статтею 160 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), для захисту прав інваліда надати допомогу в оформленні скарги;
- винести окрему ухвалу, у якій вказати про неприпустимість легалізації викраденої землі України, витирання ніг держслужбовцями об присягу, дану народу України;
- витребувати з Конституційного Суду України переписку з позивачкою, залучити до справи народ України та представників ООН, Організації з безпеки і співробітництва в Європі (далі - ОБСЄ), ЄСПЛ, Парламентської асамблеї Ради Європи та Європейського Союзу.
2.                 Позов мотивовано тим, що позивачка є виборцем і джерелом влади, а тому має право контролю діяльності державних службовців згідно зі статями 3, 5, 8, 17, 21 - 68 Конституції України. У 2020 році Генеральна прокуратура України відкрила кримінальну справу проти екс-голови Конституційного Суду України за ознаками кримінального правопорушення щодо посягання на права і свободи народу України, у тому числі й ОСОБА_1 . Позивачка зверталася до керівництва Конституційного Суду України з приводу виконання рішення ЄСПЛ «Ювченко проти України» № 32529/18 і зняття заборон купівлі-продажу землі українцями, але отримала відписку. Водночас позивачці стало відомо, що 19 липня 2018 року, будучи на посаді Голови Конституційного Суду України, ОСОБА_2  придбав у державного реєстратора російської федерації в Криму документи на земельну ділянку, вкрадену в України, тим самим екс-голова Конституційного Суду України здійснив легалізацію дій російської федерації щодо крадіжки землі українського Криму.
3.                 Вважаючи протиправною бездіяльність відповідачів щодо незвільнення ОСОБА_2 з посади за істотне і грубе порушення присяги, ОСОБА_1 звернулася до суду із цим позовом. 
Короткий зміст рішення суду попередньої інстанції
4.                 Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду ухвалою від 21 грудня 2021 року позовну заяву залишив без руху та встановив позивачці десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви.
5.                 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду ухвалою від 06 липня 2022 року позовну заяву повернув позивачці на підставі пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України.
6.                 Судове рішення мотивовано тим, що позивачка не усунула недоліків, зазначених в ухвалі Верховного Суду від 21 грудня 2021 року. Зокрема, виклад обставин в уточненій позовній заяві, якими позивачка обґрунтовує свої вимоги, не дозволяє визначити підстави адміністративного позову, а саме встановити: які правовідносини виникли між ОСОБА_1 та ВРП, Конституційним Судом України, час їх виникнення, які саме акти, дії чи бездіяльність відповідача у спірних правовідносинах позивачка вважає протиправними, чим вони порушили її права або законні інтереси.
Короткий зміст та обґрунтування наведених в апеляційній скарзі вимог 
7.                 Не погодившись з указаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, на обґрунтування якої зазначила, що вона є незаконною, протиправною та ухваленою незаконним складом суду.
8.                  ОСОБА_1 вважає, що суд першої інстанції порушив її право на доступ до правосуддя, а також постанову Верховного Суду від 14 квітня 2022 року у справі № 308/9708/19, адже будь-який спір, який виник на території України, навіть з ВРП і Конституційним Судом України, має бути розглянуто та вирішено судом України відповідно до статті 55 Конституції України та Статуту ООН.
9.                 Крім того, 08 червня 2021 року Велика Палата Верховного Суду в постанові у справі № 662/397/15-ц указала судам, що відмовою в задоволенні позову з підстав неналежного правового обґрунтування позивачем підстав позову фактично встановлено обмеження самої можливості розгляду заявленого позивачем позову та не враховано гарантованого національним і міжнародним законодавством права особи на доступ до правосуддя.
10.             На підставі викладеного скаржниця просить скасувати оскаржувану ухвалу, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції для вирішення позову по суті.
Позиція інших учасників справи
11.             На момент розгляду справи відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 від ВРП та Конституційного Суду України до Великої Палати Верховного Суду не надійшло.
Рух апеляційної скарги
12.             Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 25 липня 2022 року відкрила апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , а ухвалою від 11 серпня 2022 року призначила справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без виклику її учасників на підставі пункту 1 частини першої та частини третьої статті 311 КАС України, а саме з огляду на те, що у справі відсутні клопотання від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю і характер спірних правовідносин не вимагає участі сторін.
ПОЗИЦІЯ ВЕЛИКОЇ ПАЛАТИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Релевантні джерела права й акти їх застосування. Оцінка висновків суду, рішення якого переглядається, та аргументів учасників справи
13.             Відповідно до частин першої, другої статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд у такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).
14.             З матеріалів провадження вбачається, що Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду ухвалою від 21 грудня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 залишив без руху з наданням десятиденного строку для усунення недоліків позовної заяви.
15.             В указаній ухвалі суд, зокрема, зазначив, що, звертаючись до суду із цим позовом, позивачка не зазначила обставин, якими обґрунтовує свої вимоги, доказів, що підтверджують вказані обставини, та не обґрунтувала належним чином порушення її прав, свобод та інтересів, спричинені оскаржуваною бездіяльністю. Суд також зауважив, що в позовній заяві ОСОБА_1 вказала третьою особою Представництво ООН в Україні, проте не зазначила, яким чином рішення у справі може вплинути на права, свободи, інтереси або обов`язки цієї третьої особи, що відповідно до статті 49 КАС України є підставою для її залучення до участі в справі.
16.             Суд першої інстанції запропонував позивачці подати до суду виправлену позовну заяву, викладену з урахуванням положень пунктів 5, 9 частини п`ятої статті 160 КАС України, із зазначенням обставин, якими ОСОБА_1 обґрунтовує свої вимоги, доказів, що підтверджують вказані обставини, та обґрунтуванням належним чином порушення її прав, свобод та інтересів, спричинених оскаржуваною бездіяльністю.
17.             На усунення недоліків позовної заяви ОСОБА_1 надіслала до суду першої інстанції уточнену позовну заяву, у якій, зокрема, зазначила, що вона зверталася до керівництва Конституційного Суду України з приводу виконання рішення ЄСПЛ «Ювченко проти України» № 32529/18 і зняття заборон купівлі-продажу землі українцями та отримала відписку. Натомість   ОСОБА_2 19 липня 2018 року, будучи на посаді Голови Конституційного Суду України, придбав у державного реєстратора російської федерації в Криму документи на земельну ділянку, вкрадену в України. Тим самим екс-голова Конституційного Суду України здійснив легалізацію дій російської федерації щодо крадіжки землі українського Криму. У 2020 році Генеральна прокуратура України відкрила кримінальну справу проти екс-голови Конституційного Суду України за ознаками кримінального правопорушення щодо посягання на права і свободи народу України, у тому числі й ОСОБА_1 . У кримінальному провадженні досліджуються обставини щодо дій екс-голови Конституційного Суду України, які призвели до суддівського шахрайства і хабарництва, підробки суддівських документів, якими реалізується захист прав громадян України та які були довірені народом України екс-голові Конституційного Суду України у зв`язку з виконанням покладених на нього службових обов`язків, унаслідок чого спричинено тяжкі наслідки державним інтересам та безпеці всіх громадян України. На думку позивачки, влада зобов`язана усунути вказані порушення прав народу України. Крім того, 09 грудня 2021 року США оголосили про запровадження санкцій проти екс-голови Конституційного Суду України.
18.              ОСОБА_1 також висловила незгоду з ухвалою судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду про залишення її позовної заяви без руху. Позивачка зазначила, що питання з приводу аргументів про відсутність у неї порушеного права у цій справі не може бути вирішено на стадії відкриття провадження у справі, а має бути з`ясовано в процесі розгляду справи.
19.             Аналізуючи зміст уточненої позовної заяви ОСОБА_1 , наданої на усунення недоліків первинної позовної заяви, Велика Палата Верховного Суду виходить з таких міркувань.
20.             Положеннями статті 55 Конституції України визначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
21.             Відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини, та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
22.             Згідно із частиною четвертою статті 22 КАС України Верховному Суду як суду першої інстанції підсудні справи щодо встановлення Центральною виборчою комісією результатів виборів або всеукраїнського референдуму, справи за позовом про дострокове припинення повноважень народного депутата України, а також справи щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, ВРП, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, рішень, дій чи бездіяльності органів, які обирають (призначають), звільняють членів ВРП, щодо питань обрання (призначення) на посади членів ВРП, звільнення їх з таких посад, бездіяльності Кабінету Міністрів України щодо невнесення до Верховної Ради України законопроекту на виконання (реалізацію) рішення Українського народу про підтримку питання загальнодержавного значення на всеукраїнському референдумі за народною ініціативою.
23.             Форма та зміст позовної заяви закріплені у статті 160 КАС України.
24.             Згідно із частиною першою статті 160 КАС України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.
25.             На підставі пунктів 4, 5, 9 частини п`ятої статті 160 КАС України в позовній заяві зазначаються: зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача.
26.             Змістом позовних вимог вважають запропоновані позивачем способи захисту свого публічного права, свободи чи інтересу, а обставинами, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, є конкретні юридичні факти, з настанням яких суб`єкти публічного права вступають з фізичними чи юридичними особами у спірні правовідносини. Позовні вимоги і обставини на їх обґрунтування мають викладатися лаконічно, чітко, зрозуміло, з використанням прийнятої юридичної термінології.
27.             Повертаючи позовну заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що в уточненій позовній заяві позивачкою так і не викладено обставин, якими обґрунтовані заявлені нею вимоги, не наведено доказів, що підтверджують обставини звернення до суду, та не обґрунтовано належним чином порушень її прав, свобод та інтересів, що спричинені оскаржуваною бездіяльністю. 
28.             При цьому виклад обставин в уточненій позовній заяві, якими позивачка обґрунтовує свої вимоги, не дозволяє визначити підстави адміністративного позову, зокрема встановити: які правовідносини виникли між ОСОБА_1 та ВРП, Конституційним Судом України, час їх виникнення, які саме акти, дії чи бездіяльність відповідачів у спірних правовідносинах позивачка вважає протиправними, чим вони порушили її права або законні інтереси.
29.             Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне зазначити, що абстрактні міркування позивачки з посиланням на норми чинного законодавства та Конституції України не є усуненням недоліків позовної заяви, про які йшлося в ухвалі Верховного Суду від 21 грудня 2021 року.
30.             Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
31.             Оскільки       ОСОБА_1 у встановлений судом строк не усунула недоліків позовної заяви, на які вказано в ухвалі Верховного Суду у складі судді Касаційного адміністративного суду від 21 грудня 2021 року, то Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що рішення суду першої інстанції про повернення ОСОБА_1 її позовної заяви є правильним.
32.             Доводи та міркування, викладені в апеляційній скарзі, не впливають на правильність висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.
33.             Щодо доводів скаржниці про порушення її права на доступ до суду Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне зазначити таке.
34.             На підставі статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику ЄСПЛ та Європейської комісії з прав людини.
35.             У пункті 37 рішення від 18 листопада 2010 року у справі «Мушта проти України» ЄСПЛ нагадав, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть звужувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.
36.             Велика Палата Верховного Суду вважає, що повернення судом першої інстанції позивачці її позовної заяви в цій справі у зв`язку з невиконанням ухвали вказаного суду про усунення недоліків позовної заяви переслідує легітимну мету та має розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.
37.             При цьому згідно із частиною восьмою статті 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом. Отже, оскаржуване судове рішення не перешкоджає доступу  ОСОБА_1 до суду за умови дотримання нею вимог процесуального закону.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
38.             Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
39.             Згідно з положеннями статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
40.             Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з дотриманням вимог процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують викладених у судовому рішенні цього суду висновків, то апеляційна скарга   ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 266, 308, 311, 315, 316, 322, 325 КАС України, Велика Палата Верховного Суду
ПОСТАНОВИЛА:
1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
2. Ухвалу Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 06 липня 2022 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Суддя-доповідач                                                                                                  О. С. Золотніков
Судді:                                    В. В. Британчук                                                     Л. Й. Катеринчук
                                               Ю. Л. Власов                                                           Г. Р. Крет
                                               І. В. Григор`єва                                                      Л. М. Лобойко
                                               М. І. Гриців                                                              К. М. Пільков
                                               Д. А. Гудима                                                                       О. Б. Прокопенко
                                               Ж. М. Єленіна                                                         Л. І. Рогач
                                               І. В. Желєзний                                                        І. В. Ткач