ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.2022 року          м.Дніпро         Справа №  904/832/22
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),                           
суддів: Дарміна М.О., Антоніка С.Г.,
розглянувши в порядку письмового провадження без виклику (повідомлення) сторін апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро" на рішення  Господарського суду Дніпропетровської області від 11.07.2022 (суддя Мельниченко І.Ф., м. Дніпро, повний текст якого підписаний 11.07.2022) у справі   №904/832/22
за позовом   Товариства з обмеженою відповідальністю "Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро", смт. Царичанка, Царичанський р-н, Дніпропетровська обл.
до  Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто-Люкс Драйв" м.Нікополь,Дніпропетровська обл.
про   стягнення грошових коштів у сумі 139 620,08 грн.

ВСТАНОВИВ:

У березні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення 139 620,08 грн., що складають вартість товару поставленого за видатковою накладною №89 від 22.11.2021, якість якого не відповідає умовам договору №0810/21 від 08.10.2021.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору постачання вугільної продукції в частині поставки товару, якість якого не відповідає умовам спірного договору.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 11.07.2022 у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі.
Не погодившись із зазначеним рішенням суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро", в якій, з посиланням на порушення при його ухваленні норм матеріального і процесуального права, нез`ясування обставин справи, просить його скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі; судові витрати стягнути з відповідача. 
При цьому, скаржник в апеляційній скарзі посилається на те, що суд першої інстанції безпідставно відхилив як належний і допустимий доказ Висновок щодо вуглепетрографічного аналізу вугільної проби, затверджений заступником директора з наукової роботи Інституту геотехнічної механіки ім. М.С. Полякова, директором технічних наук, членом кореспондентом НАН України Круковським О.П. від 29.12.2021 та акт про фактичну якість і комплектність продукції від 03.01.2022, як такі, що складені з порушенням порядку фіксації факту неналежної якості товару та здійснив посилання на п.4.4 договору, укладеного між сторонами, оскільки зазначена норма не може бути застосована до спірних відносин. 
Так, апелянт наголошує, що виявлення неякісного товару відбулося після його приймання в процесі використання, а такий випадок договором не регламентується. Тому вважає, що сторони мають звертатися до Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю, затвердженої постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 25.04.1966 № П-7, а саме - до п. 9 цієї Інструкції, яка не передбачає обов`язкового виклику представника постачальника для складення відповідного акту, що складається з приводу прихованих недоліків. 
Разом з тим вважає, що за аналогією закону можна розглянути, як здійснюється виклик представника постачальника для складання подібних актів щодо невідповідності якості продукції. Так, п. 17 Інструкції П-7 передбачається дія з «повідомлення про виклик» - без зазначення суворої письмової форми: допустимим є, зокрема, телеграф або телефон. Таким чином, за відсутності імперативу для сторін щодо письмової форми виклику представника відповідача, листування в месенджері надає об`єктивні дані, на підставі яких суд може встановити наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Тобто, листування в месенджерах може бути доказом в розумінні ст. 73 ГПК України, навіть якщо таке листування не має ознак і реквізитів електронного документу.
При цьому, за контекстом листування в месенджерах звертає увагу суду на навмисне і свідоме ухиляння постачальника від прибуття до покупця. Наголошує, що навіть в договорі передбачаються вимоги, які неможливо виконати: в наданому постачальником бланку договору існує посилання на обмін документами через факс при відсутності зазначення факсу в реквізитах постачальника. Таким чином, наполягає на тому, що був змушений використовувати сучасний засіб листування і спілкування, який здатний зберігати та відтворювати інформацію про суть перемовин між сторонами.
Стверджує, що судом першої інстанції помилково встановлено, відсутність спору щодо наданих товаросупроводжувальних документів, в тому числі, по якості поставленого товару, при тому, що позивачем у відповіді на відзив чітко зазначалось в контексті аргументації вихідних даних для визначення якості товару, що посвідчення якості в порушення умов Договору так і не було надано Покупцю, отже, здійснювати перевірку на відповідність саме Посвідченню якості неможливо, тому Покупець здійснив перевірку якості на відповідність умовам, які були погоджені сторонами в Договорі. Таким чином, недослідження такого документу (його наявності), як Посвідчення якості свідчить про неповне з`ясування судом обставин справи.

Відповідач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Авто-Люкс Драйв", у відзиві на апеляційну скаргу проти задоволення апеляційної скарги заперечив, вважає рішення законним та обґрунтованим, зазначив, що апелянт в апеляційній скарзі частково змінює обставини справи, змінює правове обґрунтування обставин та своїх вимог. Зокрема зазначає, що апелянт у позовній заяві взагалі жодного разу не посилався на п.9 Інструкції №П-7 щодо прихованих недоліків.
При цьому позивачем надано до позову Акт від 03.01.2022 про фактичну якість і комплектність продукції, а не Акт про приховані недоліки продукції, як того вимагає п.9, на який посилається Апелянт. Відтак, вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували складання акту про приховані недоліки, як це передбачено п.9 Інструкції П-7.
Наголошує, що під час отримання продукції Позивачем від Відповідача за видатковою накладною №89 від 22.11.2021 (вугілля марки АО (25-70мм) кількістю 21, 48 т) у Позивача не було жодних претензій до Відповідача ні щодо якості продукції, ні щодо документів, а також Позивач не надіслав відповідачу жодним чином (на адресу місцезнаходження, на електронну пошту, на номер телефону, які містяться в державному реєстрі юридичних осіб) жодної претензії: ні щодо якості продукції, ні щодо будь-яких документів до договору, ні щодо інших питань по договору.
Вказує на те, що п.4.4 договору передбачена можливість Покупця (Позивача) перевірити якість продукції з обов`язковим викликом представника Постачальника відповідно до Інструкції №П-7; при цьому апелянт у апеляційній скарзі також зазначає, що дана Інструкція застосовується до правовідносин сторін.
Посилаючись на підпункт «а» п.6 Інструкції №П-7, за яким приймання продукції за якістю відбувається на складі отримувача не пізніше 20 днів після доставлення її на склад постачальником (якщо іногородня поставка), наголошує, що цей строк Позивачем порушений, про що відповідач зазначав у відзиві на позов.
Наголошує, що навіть виходячи з назви Інструкції №П-7, - Інструкція про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю, під «прийманням» розуміються всі дії, які передбачені у всіх пунктах в Інструкції, у т.ч. дії, наведені у п.9. Умовами договору (п.4.4) передбачений обов`язок виклику представника постачальника для перевірки якості продукції для всіх дій, передбачених Інструкцією №П-7.
В той же час, вважає, що надані апелянтом докази (листування) стосовно належного виклику представника Постачальника (Відповідача) для проведення спільної перевірки якості продукції та складання відповідного Акту через відправлення смс-повідомлення на відповідний номер телефону (який позивач не вказує) через програму/месенджер Viber, не може бути використане як доказ, оскільки воно не відповідає вимогам Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»; при цьому такий порядок не був передбачений договором. Звертає увагу на те, що надаючи роздруківки листування у вайбері, позивач не вказує за яким номером отримувача повідомлення відбувалося листування і яке відношення ця людина (власник номеру телефону) має до Постачальника - Відповідача. При цьому у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб вказаний номер телефону відповідача: НОМЕР_1 , який також наведений у видатковій накладній №89 від 22.11.2021, яку Позивач надав до позову, але на даний номер Позивач не направляв жодних смс-повідомлень про виклик.
Стверджує, що п.17 Інструкції №П-7 передбачені відповідні вимоги до такого повідомлення про виклик, втім, Позивачем вони не дотримані.
Наголошує, що Позивач не зазначає конкретну дату коли він дізнався про те, що продукція відповідача нібито має недоліки якості. Але, виходячи зі змісту тексту листування, на яке він посилається, останній дізнався про це до 7 грудня 2021 року (як це вбачається з першого смс у наданому листуванні з приводу того, що щось погано горить). При цьому, Висновок складений 29.12.2021, а Акт про фактичну кількість - 03.01.2022. Наведене призводить до висновку про пропуск встановленого строку для відправлення повідомлення про виклик у 24 години з моменту того, коли Позивач дізнався про недоліки.

У відповіді на відзив на апеляційну скаргу позивач ще раз наголосив, що для визначення якості продукції мало бути надано посвідчення якості; договором не передбачено випробування чи інших дій на визначення якісних показників, відтак, невідповідність якості продукції можливо було встановити тільки під час споживання; за результатами висновку щодо невідповідності якості продукції від 29.12.2021 був складений акт про фактичну якість і комплектність продукції від 03.01.2022; вкотре наголошує, що листування у месенджері є належним доказом виклику представника відповідача для складення акту з приводу прихованих недоліків. 
Оскільки глава 1 розділу ІV Господарського процесуального кодексу України не містить такого виду заяви по суті спору як відповідь на відзив на апеляційну скаргу, то колегія суддів вважає такий документ додатковими поясненнями до апеляційної скарги.  

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.08.2022 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді – Іванова О.Г. (доповідач), судді – Дармін М.О., Антонік С.Г.
З огляду на відсутність в суді апеляційної інстанції матеріалів справи на час надходження скарги, ухвалою суду від 09.08.2022 здійснено запит матеріалів справи №904/832/22 із Господарського суду Дніпропетровської області та відкладено вирішення питання про рух апеляційної скарги до надходження матеріалів справи до суду апеляційної інстанції.
12.08.2022 матеріали справи №904/832/22 надійшли до суду апеляційної інстанції.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 15.08.2022 (у складі колегії суддів: головуючий, доповідач – Іванов О.Г., Антонік С.Г., Дармін М.О.) відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою позивача на рішення господарського суду від 11.07.2022; з урахуванням суми спору справу вирішено розглядати в порядку письмового провадження, без повідомлення (виклику) сторін; сторонам наданий строк для подання відзиву, заяв, клопотань – протягом 10 днів з моменту отримання ухвали суду. 
23.08.2022 засобами електронного зв`язку з накладенням кваліфікованого електронного підпису від відповідача на адресу Центрального апеляційного господарського суду надійшло клопотання про  продовження строку для подання відзиву на апеляційну скаргу.
Клопотання мотивовано отриманням 16.08.2022 від суду даних щодо ухвали про відкриття провадження, втім, заархівований файл (ухвала) не відкрився; при цьому, саму ухвалу у паперовому вигляді апелянт не отримав, і тільки 22.08.2022 засобами поштового зв`язку від позивача надійшла копія апеляційної скарги, а відтак, неможливістю у визначені судом строки надати відзив на апеляційну скаргу. 
Розглянувши вказане клопотання, колегією суддів ухвалою від 24.08.2022 продовжено Товариству з обмеженою відповідальністю "Авто-Люкс Драйв" строк на подання відзиву на апеляційну скаргу на десять днів з 22.08.2022 та встановлено відповідачу строк до 01.09.2022 (включно) для подання відзиву на апеляційну скаргу.
05.09.2022 до суду апеляційної інстанції надійшов відзив відповідача на апеляційну скаргу (направлений засобами поштового зв`язку 01.09.2022). Оскільки відповідачем дотримано строків, продовжених судом для подання відзиву на апеляційну скаргу, вказаний відзив приймається судом до розгляду. 

Розглянувши доводи апеляційної скарги та заперечень проти неї, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до  ст. 269 Господарського процесуального кодексу України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до положень ч. 1  ст.74 Господарського процесуального кодексу України  кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.
08.10.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро" (Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Авто-Люкс Драйв" (Постачальник) укладено Договір постачання вугільної продукції № 0810/21 (далі - Договір), відповідно до пункту 1.1 якого Постачальник зобов`язується поставити, а Покупець – прийняти та оплатити згідно з умовами цього договору вугільну продукцію. Найменування, ціна, кількість, якість, терміни й умови постачання, термін оплати продукції та інші відомості, необхідні для використання цього договору, зазначені в специфікаціях, які є невід`ємною частиною цього договору. 
Відповідно до пункту 2.1 Договору поставка продукції на адресу Покупця або за його реквізитами здійснюється на умовах, зазначених у специфікаціях (додатках) до цього Договору. При необхідності зміни реквізитів відвантаження Покупець зобов`язаний письмово повідомити Постачальника про ці зміни перед початком відвантаження.
При тлумаченні цього Договору мають силу Міжнародні правила тлумачення торгових термінів “Incoterms” у редакції 2010 року (пункт 2.2 Договору).
Згідно з пунктом 3.1 Договору загальна вартість товару складає суму, визначену на підставі доданих до Договору специфікацій.
Умови оплати визначаються у специфікаціях до цього Договору (пункт 3.3 Договору).
Якість продукції повинна відповідати кількості (вазі), зазначеній у накладних (пункт 4.1 Договору).
Відповідно до пункту 4.3 Договору приймання продукції за якістю здійснюється за даними, вказаними в посвідченнях якості вантажовідправника. При проведенні перевірки якості показників продукції сторони враховують базову похибку випробування, згідно ДСТУ 4096-2002.
В пункті 4.4 Договору сторони дійшли згоди про те, що  Покупець має право перевірити виконання Постачальником своїх зобов`язань щодо якості продукції. У випадку, якщо при прийманні продукції за якістю Покупцем буде виявлено невідповідність фактичних даних про якість продукції порівняно з даними, зазначеними в специфікаціях (посвідченнях) про якість понад базової похибки випробування, згідно ДСТУ 4096-2002, приймання продукції за якістю здійснюється з обов`язковим викликом представників підприємства-виробника в порядку і строки, передбачені “Інструкцією про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю”, затвердженої постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 25.04.1966 р. № П-7.
Спільне приймання продукції за якістю здійснюється сторонами у відповідності з ДСТУ 7493:2013 (п. 7 – Порядок проведення контрольного випробування у споживача) в наступному порядку:
Вантажоодержувач за участю представників Вантажовідправника здійснює випробування продукції (відбір, підготовка проб до лабораторного дослідження) згідно ДСТУ 4069-2002. З лабораторної проби готують три примірника: один примірник (контрольна проба) відправляють у вуглехімічну лабораторію споживача (Вантажоодержувача) для визначення показників якості, другий примірник – арбітражна проба, а третій надається представнику Вантажовідправника.
У разі якщо різниця між результатами контрольної проби та показниками якості, вказаними в посвідченнях про якість знаходиться в межах базової похибки випробування згідно ДСТУ 4096-2002, приймання здійснюється за даними, вказаними в посвідченнях про якість Вантажовідправника.
У разі якщо різниця між результатами контрольної проби та показників якості, вказаними в посвідченнях про якість вище базової похибки випробування, згідно ДСТУ 4096-2002, приймання продукції за якістю здійснюється за даними контрольного випробування.
Якщо різниця між результатами аналізів проби споживача та контрольної проби вище допустимих значень, встановлених відповідними стандартами на випробування, вантажовідправник має право вимагати виробництва аналізів арбітражної проби в лабораторії погодженої споживачем і Постачальником. Результати аналізів арбітражної проби є остаточними для обох сторін.   
Цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє по 31.12.2021, а по фінансових зобов`язаннях – до повного їх виконання. Закінчення строку дії Договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії Договору (пункт 9.2 Договору).
У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього Договору протягом одного місяця до закінчення строку його дії він вважається пролонгованим на наступний рік на тих самих умовах, які передбачені Договором (пункт 9.3 Договору).
Сторонами підписано Специфікацію на вугільну продукцію від 08.10.2021 до Договору № 0810/21 від 08.10.2021, відповідно до якої визначено найменування вугільної продукції – вугілля АО 25-70мм; кількість тон – 22,00; ціна за 1 тону без ПДВ – 5  416,67 грн.; сума з ПДВ 143  000,09 грн.
Пунктом 2 цієї специфікації сторони погодили, що ціна за вугілля, зазначена в цій специфікації вказана на умовах DDP Царичанський р-н, смт. Царичанка, вул. Царичанська, 168, згідно Інкотермс 2010. 
Умови оплати: 100% протягом 5-ти банківських днів за фактом поставки товару згідно рахунку-фактури Постачальника (пункт 3 специфікації).
Допустиме відхилення від кількості (обсягу) вугілля: +/- 10% (пункт 4 специфікації).
Період відвантаження: жовтень-листопад 2021 рік (пункт 5 специфікації).  
Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем поставлено позивачу продукцію на загальну суму 139 620,08 грн. в кількості 21,48 тон, що підтверджується видатковою накладною № 89 від 22.11.2021, копія якої долучена до матеріалів справи.
Позивачем здійснено оплату за поставлений товар на загальну суму 143  000,09 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 12917 від 23.11.2021, у зв`язку з чим відповідачем повернуто позивачеві переплату у сумі 2 280,01 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 46 від 31.01.2022.
Звертаючись з даним позовом позивач зазначає про те, що в процесі використання спірного товару за призначенням він виявив, що спірний товар не відповідає заявленій якості, у зв`язку з чим останній здійснив самостійне дослідження якості продукції. 
Відповідно до Висновку щодо вуглепетрографічного аналізу вугільної проби, затвердженого заступником директора з наукової роботи Інституту геотехнічної механіки ім. М.С. Полякова, директором технічних наук, членом кореспондентом НАН України Круковським О.П. від 29.12.2021 зроблено висновок про те, що поставлене вугілля не відповідає заявленій в специфікації якості товару та не відповідає вимогам ДСТУ 7146:2010 та положенням ГОСТ 19242-73 “Вугілля буре, кам`яне та антрацит. Класифікація за розміром кусків”.
За результатами Висновку щодо вуглепетрографічного аналізу вугільної проби від 29.12.2021 складений акт про фактичну якість і комплектність продукції від 03.01.2022, в якому, зокрема, зазначено, що відповідною комісією було відібрано пробу вугілля з поставленої партії товару за Договором № 0810/21 від 08.10.2021 для проведення вуглепетрографічного аналізу вугільної проби в Інституті геотехнічної механіки ім. М.С. Полякова. Згідно наданих результатів аналізу проби вугілля воно не відповідає за низкою показників. За висновками комісії партія вугілля АО 25-70 мм, що надійшла за видатковою накладною № 89 від 22.11.2021 підлягає поверненню постачальнику для проведення зміни у двадцятиденний термін. 
Як зазначає позивач, відповідач ухилився від здійснення обміну спірного товару, у зв`язку з чим станом на 13.03.2022 вугілля кам`яне марки АО 25-70 мм належної якості останньому не було поставлено.
Вказані обставини і стали причиною звернення позивача з відповідним позовом до господарського суду за захистом свої прав та законних інтересів.   

Відмовляючи у задоволенні позову, господарський суд виходив з того, що позивачем не доведено належними і допустимими доказами невідповідної якості поставленої відповідачем продукції, оскільки складання позивачем акту про фактичну якість і комплектність продукції від 03.01.2022 та проведення дослідження спірного товару за пробами, відібраними позивачем, за яким складено висновок щодо вуглепетрографічного аналізу вугільної проби від 29.12.2021, проводилося останнім в односторонньому порядку.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних мотивів.
Виходячи з предмета та підстав заявленого позивачем позову та відповідних заперечень відповідача, предметом доказування у цій справі є, зокрема, обставини щодо неналежного виконання відповідачем зобов`язань в частині поставки товару, якість якого не відповідає умовам спірного договору.
Як правильно встановлено господарським судом, укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки.
Правовідносини, що виникли між сторонами у справі на підставі договору поставки є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно положень ст.ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.
Статтею 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і  сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення ЦК України про договір купівлі-продажу.
Таким чином, відносини, що виникли між сторонами по справі на підставі Договору поставки товару, є господарськими зобов`язаннями, а згідно з приписами статей 193 ГК України, 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистими, сімейними, домашніми або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. 
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2   ст. 712 ЦК України).
В силу частини 1 статті 268 Господарського кодексу України, якість товарів, що поставляються, повинна відповідати стандартам, технічним умовам, іншій технічній документації, яка встановлює вимоги до їх якості, або зразкам (еталонам), якщо сторони не визначать у договорі більш високі вимоги до якості товарів. При цьому, згідно з частиною 4 цієї  норми, постачальник повинен засвідчити якість товарів, що поставляється, належним товаросупровідним документом, який надсилається разом із товаром, якщо інше не передбачено у договорі.
Відповідно до статті 673 Цивільного кодексу України, продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.
Якщо законом встановлено вимоги щодо якості товару, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, який відповідає цим вимогам.
Продавець і покупець можуть домовитися про передання товару підвищеної якості порівняно з вимогами, встановленими законом.
Згідно з частиною 1 статті 675 Цивільного кодексу України, товар, який продавець передає або зобов`язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу.
Умовами укладеного між сторонами договору №0810/21 від 08.10.2021, а саме п.2.3 договору, постачальник не пізніше 5-ти днів від дати відвантаження продукції надає покупцеві наступні документи: рахунок (1 примірник); видаткову накладну на вугільну продукцію (2 примірники); податкова накладна надається постачальником в порядку, передбаченому Податковим кодексом України.
З огляду на вказані умови договору, передача позивачу посвідчення якості товару, як обов`язковий супровідний документ на товар, не передбачено умовами договору. При цьому, навіть з огляду на п.4.4 договору, яким врегульовано приймання продукції по якості, також не визначає обов`язком постачальника (відповідача) передачу позивачу (покупцю) посвідчень якості продукції. 
Відтак, є безпідставними доводи апеляційної скарги про наявність спору між сторонами щодо супроводжувальних документів на товар та ненадання відповідачем позивачу посвідчень якості продукції. 
Також слід зауважити, що сторонами у п.4.3, 4.4 договору визначене приймання продукції за якістю. Зокрема, приймання продукції за якістю здійснюється за даними, вказаними в посвідченнях якості вантажовідправника. При проведенні перевірки якості показників продукції сторони враховують базову похибку випробування, згідно ДСТУ 4096-2002.
Пунктом 4.4 Договору сторони передбачили право Покупця перевірити виконання Постачальником своїх зобов`язань щодо якості продукції. У випадку, якщо при прийманні продукції за якістю Покупцем буде виявлено невідповідність фактичних даних про якість продукції порівняно з даними, зазначеними в специфікаціях (посвідченнях) про якість понад базової похибки випробування, згідно ДСТУ 4096-2002, приймання продукції за якістю здійснюється з обов`язковим викликом представників підприємства-виробника в порядку і строки, передбачені “Інструкцією про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю”, затвердженої постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 25.04.1966 № П-7.
Спільне приймання продукції за якістю здійснюється сторонами у відповідності з ДСТУ 7493:2013 (п. 7 – Порядок проведення контрольного випробування у споживача) в наступному порядку:
Вантажоодержувач за участю представників Вантажовідправника здійснює випробування продукції (відбір, підготовка проб до лабораторного дослідження) згідно ДСТУ 4069-2002. З лабораторної проби готують три примірника: один примірник (контрольна проба) відправляють у вуглехімічну лабораторію споживача (Вантажоодержувача) для визначення показників якості, другий примірник – арбітражна проба, а третій надається представнику Вантажовідправника.
У разі якщо різниця між результатами контрольної проби та показниками якості, вказаними в посвідченнях про якість знаходиться в межах базової похибки випробування згідно ДСТУ 4096-2002, приймання здійснюється за даними, вказаними в посвідченнях про якість Вантажовідправника.
У разі якщо різниця між результатами контрольної проби та показників якості, вказаними в посвідченнях про якість вище базової похибки випробування, згідно ДСТУ 4096-2002, приймання продукції за якістю здійснюється за даними контрольного випробування.
Якщо різниця між результатами аналізів проби споживача та контрольної проби вище допустимих значень, встановлених відповідними стандартами на випробування, вантажовідправник має право вимагати виробництва аналізів арбітражної проби в лабораторії погодженої споживачем і Постачальником. Результати аналізів арбітражної проби є остаточними для обох сторін.   
Таким чином, при прийманні продукції за якістю сторони домовились керуватись Інструкцією №П-7.
Відповідно до п.1 Інструкції №П-7 ця Інструкція застосовується у всіх випадках, коли стандартами, технічними умовами, Основними і Особливими умовами поставки або іншими обов`язковими для сторін правилами не встановлено інший порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю і комплектністю, а також тари під продукцією або товарами.
Позивач не заперечує, що відповідна Інструкція має застосуватись до правовідносин сторін.
Так, умовами п.6 Інструкції №П-7 визначено, що приймання продукції за якістю і комплектністю проводиться на складі одержувача в такі строки:
а) за умови поставки в інше місто - не пізніше 20 днів, а швидкопсувної продукції - не пізніше 24 годин після видачі продукції органом транспорту чи надходження її на склад одержувача при доставці продукції постачальником або при вивезенні продукції одержувачем;
б) за умови поставки у межах міста - не пізніше 10 днів, а швидкопсувної продукції - 24 годин після надходження продукції на склад одержувача.
Пунктом 14 Інструкції №П-7 визначено, що приймання продукції за якістю і комплектністю здійснюється в точній відповідності зі стандартами, технічними умовами, Основними і Особливими умовами поставки, іншими обов`язковими для сторін правилами, а також за супровідними документами, що посвідчують якість та комплектність продукції (технічний паспорт, сертифікат, посвідчення про якість, рахунок-фактура, специфікація тощо). Відсутність зазначених супровідних документів або деяких з них не призупиняє прийомку продукції. У цьому випадку складається акт про фактичну якість і комплектністю продукції і в акті вказується, які документи відсутні.
З огляду на наведе, слід дійти висновку, що сторони при укладенні договору  відступили від вимог нормативно-правових актів щодо обов`язкової передачі супровідних документів щодо якості продукції при передачі товару.
При цьому ст.6 ЦК України врегульована свобода договору, відтак, укладаючи договір позивач погодився зі всіма його умовами.   
Згідно з умовами п.16 Інструкції №П-7 при виявленні невідповідності якості, комплектності, маркування продукції, що надійшла, тари або упаковки вимогам стандартів, технічних умов, кресленням, зразкам (еталонам), договору або даним, зазначеним у маркуванні і супровідних документах, що засвідчують якість продукції (п. 14 цієї Інструкції), одержувач призупиняє подальшу прийомку продукції і складає акт, в якому вказує кількість оглянутої продукції і характер виявлених при прийманні дефектів. Одержувач зобов`язаний забезпечити зберігання продукції неналежної якості або некомплектної продукції в умовах, що запобігають погіршення її якості і змішання з іншою однорідної продукцією.
Одержувач також зобов`язаний викликати для участі в продовженні приймання продукції і складання двостороннього акта представника виробника (відправника) з іншого міста, якщо це передбачено в Основних і Особливих умовах поставки, інших обов`язкових правилах при договорі.
У договорах можуть бути передбачені випадки, коли явка представника виробника (відправника) з іншого міста для участі в прийманні продукції за якістю і комплектністю та складання акту є обов`язковою.
У разі поставки з того ж міста виклик представника виробника (відправника) і його явка для участі в перевірці якості і комплектності продукції і складанні акту є обов`язковими.
Пунктом 17 Інструкції №П-7 визначено, що у повідомленні про виклик, направленому виробнику (відправнику), повинно бути зазначено:
а) найменування продукції, дата і номер рахунку-фактури або номер транспортного документу, якщо до моменту виклику рахунок не отримано;
б) основні недоліки, виявлені в продукції;
в) час, на який призначено приймання продукції за якістю або комплектністю (в межах встановленого для приймання терміну);
г) кількість продукції неналежної якості або некомплектної продукції.
Повідомлення про виклик представника виробника (відправника) повинно бути направлено (передано) йому по телеграфу (телефону) не пізніше 24 годин, а щодо продукції, яка швидко псується - негайно після виявлення невідповідності якості, комплектності, маркування продукції, тари або упаковки встановленим вимогам, якщо інші строки не встановлені, Основними і Особливими умовами поставки, іншими обов`язковими для сторін правилами чи договором (п.18 Інструкції).
Згідно з п.19 Інструкції представник виробника (відправника) з того ж міста зобов`язаний з`явитися за викликом одержувача не пізніше ніж на наступний день, а по швидкопсувній продукції - не пізніше 4 годин після отримання виклику, якщо в ньому не вказаний інший термін явки.
Виробник (відправник) з іншого міста зобов`язаний не пізніше ніж на наступний день після отримання виклику одержувача повідомити телеграмою або телефонограмою, чи буде направлений представник для участі в перевірці якості продукції. Неотримання відповіді на виклик у вказаний термін дає право отримувачу здійснити приймання продукції до закінчення встановленого строку явки представника виробника (відправника).
Представник виробника (відправника) з іншого міста зобов`язаний з`явитися не пізніше ніж у триденний термін після отримання виклику, не враховуючи часу, необхідного для проїзду, якщо інший термін не передбачено в Основних і Особливих умовах поставки, інших обов`язкових правилах або договорі.
Представник виробника (відправника) повинен мати посвідчення на право участі у визначенні якості та комплектності продукції, що надійшла до одержувача.
Виробник (відправник) може уповноважити на участь у прийманні отримувачем продукції підприємство, що знаходиться у місці отримання продукції. В цьому випадку посвідчення представникові видається підприємством, що виділив його. У посвідченні повинно бути посилання на документ, яким виробника (відправник) уповноважив дане підприємство брати участь у прийманні продукції.
Пунктом 20 Інструкції регламентовано, що при неявці представника виробника (відправника) за викликом одержувача (покупця) в установлений термін і у випадках, коли виклик представника виробника (відправника) з іншого міста не є обов`язковим, перевірка якості продукції проводиться представником відповідної галузевої інспекції за якістю продукції, а перевірка якості товарів - експертом бюро товарних експертиз або представником відповідної інспекції по якості.
Позивач, зазначаючи про неякісність продукції надає складений в односторонньому порядку акт про фактичну якість і комплектність продукції від 03.01.2022 та висновок щодо вуглепетрографічного аналізу вугільної проби від 29.12.2021 здійснений на підставі відібраних самостійно позивачем проб частини товару.
Оскільки продукція поставлена за видатковою накладною від 22.11.2021, то акт про приймання за якістю мав бути складений сторонами до 12.12.2021 (включно). Відтак, складення 03.01.2022 акта про фактичну якість і комплектність продукції відбулось поза межами установлених законодавством строків. 
При цьому доказів на підтвердження того, що позивач відповідно до п.4.4 договору викликав представника Постачальника в порядку і строки, передбачені Інструкцією №П-7 позивачем до матеріалів справи не надано.
Останній, зазначаючи, що недоліки виявлені не при прийманні продукції, а при її використанні посилається на п.9 Інструкції, відповідно до якої акт про приховані недоліки продукції повинен бути складений протягом 5 днів після виявлення недоліків, однак не пізніше чотирьох місяців з дня надходження продукції на склад одержувача, що виявив приховані недоліки, якщо інші строки не встановлені обов`язковими для сторін правилами.
Якщо для участі в складанні акта викликається представник виробника (відправника), то до встановленого 5-денного терміну додається час, необхідний для його приїзду.
Прихованими недоліками визнаються такі недоліки, що не могли бути виявлені при звичайній для даного виду продукції перевірці і виявлені лише в процесі обробки, підготовки до монтажу, в процесі монтажу, випробування, використання і зберігання продукції.
Слід наголосити, що є вірними доводи відповідача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, що позовна заява не містить посилань на приховані недоліки товару, а також обґрунтувань позову п.9 Інструкції №П-7. Також у позові позивач не зазначає, коли ним виявлені недоліки. До того ж, в порушення вказаного пункту Інструкції, позивачем складений акт про фактичну якість і комплектність продукції (який складається при фактичному прийманні продукції), а не акт про приховані недоліки товару. 
При цьому, і з огляду на умови п.4.4 договору, в якому сторони визначили керуватись Інструкцією №П-7 при прийманні товару за якістю, і з огляду на загальні засади цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності є слушними доводи відповідача щодо обов`язкової участі обох сторін для перевірки якості продукції (і при її прийманні, і при виявленні прихованих недоліків, про які зазначає позивач (апелянт)).
В підтвердження того, що відповідач був повідомлений про перевірку якості продукції, позивачем надано роздруківки з листування у месенджері Viber, з посиланням на те, що дане листування відбулося між уповноваженими представниками сторін.
З цього приводу колегія суддів зазначає наступне. 
Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно зі статті 96 Господарського процесуального кодексу України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, яка містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних й інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис". Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу. Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених в порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом.
Роздруківки електронної переписки не можуть вважатись електронними документами (копіями електронних документів) в розумінні частини 1 статті 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", відповідно до якої електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.
Відповідно до частин 1, 2 статті 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, яка використовується для ідентифікації автора та/або підписування електронного документа іншим суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершує створення електронного документа.
Тому, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що надані позивачем скріншоти електронної переписки не можуть бути використані як доказ у справі, оскільки не відповідають вимогам Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", не містять електронного підпису, який є обов`язковим реквізитом електронного документа, що унеможливлює ідентифікацію відправника повідомлення, зміст такого документу не захищений від внесення правок та викривлення.
Зазначене відповідає правовим позиціям, викладеним у постанові Верховного Суду від 28.12.2019 у справі №922/788/19.
Крім того, колегія суддів зазначає, що договором, укладеним між сторонами не передбачена можливість електронного листування під час його виконання, не погоджено між сторонами відповідні адреси для електронного листування та перелік відповідальних осіб, уповноважених вести таке листування, також не визначений номер телефону (мобільного телефону) відповідальної особи для спілкування за договором. 
Відтак, не можливо погодитись із доводами апелянта про належність як доказів, скріншотів електронного листування у месенджері Viber, наданих апелянтом в підтвердження обставин належного виклику відповідача для участі у складанні акта прихованих недоліків товару, акта про фактичну якість і комплектність продукції. 
Слід також наголосити, що з цього листування не можливо визначити номер за яким відбувалось листування та яке відношення ця особа має до відповідача. 
Вищенаведеним спростовуються доводи апеляційної скарги про належність і допустимість як доказів Висновку щодо вуглепетрографічного аналізу вугільної проби, затверджений заступником директора з наукової роботи Інституту геотехнічної механіки ім. М.С. Полякова, директором технічних наук, членом кореспондентом НАН України Круковським О.П. від 29.12.2021 та акт про фактичну якість і комплектність продукції від 03.01.2022; та можливість взяття до уваги як доказів в порядку ст.73 ГПК України листування в месенджері.
З огляду на вищенаведене, судом першої інстанції обґрунтовано не взяті до уваги як належні та допустимі докази неякісної продукції складені в одноособовому порядку акт про фактичну якість і комплектність продукції від 03.01.2022 та висновок від 29.12.2021, здійснений на підставі проб відібраних самостійно позивачем, у зв`язку з чим позивачем не доведені заявлені позовні вимоги та судом підставно відмовлено у задоволенні позову.    

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 275 та статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції при вирішенні даної справи правильно застосував норми матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини сторін, прийняв законне та обґрунтоване рішення, тому у відповідності до ст. 276 ГПК України в задоволенні скарги слід відмовити, а оскаржуване судове рішення слід залишити без змін.
Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв`язку із апеляційним оскарженням, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника у скарзі і відшкодуванню не підлягають.
Оскільки загальна ціна позову становить 139 620,08  грн., тобто не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 12 ГПК України дана справа відноситься до категорії  малозначних справ, у зв`язку з чим відповідно до ст. 287 ГПК України судові рішення у даній справі не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.  

Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282-284 ГПК України, суд, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.07.2022 у справі №904/832/22 - залишити без задоволення.
Рішення  Господарського суду Дніпропетровської області від 11.07.2022 у справі №904/832/22 – залишити без змін.
Судові витрати Товариства з обмеженою відповідальністю "Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро" за подання апеляційної скарги на рішення суду покласти на заявника апеляційної скарги.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду лише у випадках, передбачених пунктом 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України, протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення складено та підписано 26.10.2022.

Головуючий суддя                                                                                           О.Г. Іванов

Суддя                                                                                                              С.Г. Антонік

Суддя                                                                                                              М.О. Дармін