ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
25 жовтня 2022 року           справа №200/8601/21 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Сіваченко І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу  представника позивача - ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08 липня 2022 р. у справі № 200/8601/21 (головуючий І інстанції Волгіна Н.П.) за позовом ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про           визнання бездіяльності  протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

                                                              У С Т А Н О В И В: 

12 липня 2021 року позивач, ОСОБА_2 , через свого представника ОСОБА_1 , звернувся до суду із позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, в якому просив суд: визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не виплати йому в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 5 січня 2018 року по 28 лютого 2018 року включно із застосуванням базового місяця індексу споживчих цін (базового місяця) для індексації грошового забезпечення  січень 2008 року; зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 5 січня 2018 року по 28 лютого 2018 року включно із застосуванням базового місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення -  січень 2008 року у розмірі 7 967,99 грн із одночасним відрахуванням 1,5% військового збору та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 “Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу”, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44; визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати у повному розмірі позивачу індексації грошового забезпечення за період з 1 березня 2018 року по 5 січня 2021 року включно із застосуванням щомісячної фіксованої індексації 4  463,15 грн відповідно до абз. 4, 6 п. 5 “Порядку проведення індексації грошових доходів населення”, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078; зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити на користь позивача щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення 4  463,15 грн за період з 1 березня 2018 року по 5 січня 2021 року включно відповідно до абз. 4, 6 п. 5 “Порядку проведення індексації грошових доходів населення”, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078,  із одночасним відрахуванням 1,5% військового збору та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 “Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу”, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44.
В обґрунтування позову позивач зазначає, що у період з 5 січня 2018 року по 5 січня 2021 року проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 . 
У період проходження військової служби позивачу не в повному розмірі нараховувалась та виплачувалась індексація грошового забезпечення.
10 березня 2021 року позивачем була направлена заява до відповідача з проханням виплатити індексацію грошового забезпечення, але відповіді у визначений строк не отримав.  
При цьому позивач зазначає, що за наявною інформацією відповідачем було призупинено виплату індексації грошового забезпечення військовослужбовцям через відсутність бюджетних асигнувань. 
Вказує, що за період з 1 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року відповідачем застосовувався в якості базового місяця січень 2016 року, хоча відповідно до п. 5, 10-2 “Порядку проведення індексації грошових доходів населення”, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, базовим місяцем в період з 5 січня 2018 року по 28 лютого 2018 рік є січень 2008 року.
Посилається при цьому на Постанову Верховного Суду від 10 вересня 2020 року по справі № 200/9297/19-а та листи директора Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 31 січня 2018 року № 1725/з та від 16 листопада 2020 року № 7159/з/3.
Щодо періоду нарахування індексації з 1 березня 2018 року по 5 січня 2021 року, позивач зазначає, що у березні 2018 року відбулось підвищення посадових окладів військовослужбовців, але відповідачем в порушення абз. 4, 5, 6 п. 5 Постанови Кабінету Міністрів України № 1078 не виплачувалась на користь позивача індексація в фіксованому розмірі 4  463,15 грн.
Посилається при цьому на Постанову Верховного Суду від 23 квітня 2020 року по справі № 816/1728/16.
Також зазначає, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань, вказує при цьому на правову позицію Верховного Суду, наведену у постанові від 12 грудні 2018 року по справі № 825/874/17, а також на правову позицію Конституційного Суду України щодо неможливості поставити гарантовані законом виплати, пільги тощо в залежність від видатків бюджету, наведену у рішеннях від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 17 березня 2004 року № 7-рп/2004, від 1 грудня 2004 року № 20-рп/2004, від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007. 
Вказує, що згідно Рішення Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року № 9-рп/2013 кошти, які підлягають нарахуванню в порядку індексації заробітної плати мають компенсаторний характер, тому працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. 
Також у позові зазначено, що згідно постанови Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44 грошова компенсація сум податку з доходів фізичних осіб, що утримується з виплат, одержаних військовослужбовцями, виплачується громадянам країни, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку із виконанням обов`язків під час проходження служби. Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення. 
Відповідно до пп. 1.2 п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України об`єктом оподаткування військовим збором заставкою 1,5% є доходи, визначені статтею 163 зазначеного Кодексу, в тому числі доходи у вигляді грошового забезпечення, отримані військовослужбовцями. 
У позові також зазначено, що відповідно до правової позиції Верховного Суду у постанові від 24 грудня 2019 року у справі № 823/59/17 повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень, який зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати цього в судовому порядку (а.с. 1-8).
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 08 липня 2022 р. у справі № 200/8601/21 позов задоволено частково, внаслідок чого визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо нарахування та виплати ОСОБА_2 індексації грошового забезпечення за період з 5 січня 2018 року по 28 лютого 2018 року без застосування в якості базового місяця  січня 2008 року. Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка виразилась у не вирішенні питання відповідно до абзаців 3, 4, 6 п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, про наявність або відсутність підстав для нарахування та виплати ОСОБА_2 індексації грошового забезпечення за період з березня 2018 року по листопад 2018 року із застосуванням при цьому в якості базового місяця січня 2008 року. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України перерахувати та виплатити (з врахування раніше виплачених сум) ОСОБА_2 індексацію грошового забезпечення за періоди з 5 січня 2018 року по 28 лютого 2018 року, з березня 2018 року по листопад 2018 року із застосуванням базового місяця для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року - із урахуванням приписі абзаців 3, 4, 6 п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, та із урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, яка виразилась у не виплаті ОСОБА_3 частини індексації грошового забезпечення за період з грудня 2018 року по січень 2021 року в розмірі 63,39 грн. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України виплатити ОСОБА_2 частину індексації грошового забезпечення за період з грудня 2018 року по січень 2021 року в розмірі 63,39 грн. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
Представник позивача не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення в частині відмови у зобов`язанні відповідача нарахувати та виплатити на користь позивача щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення 4  463,15 грн за період з 1 грудня 2018 року по 5 січня 2021 року включно відповідно до абз. 3, 4, 6 п. 5 “Порядку проведення індексації грошових доходів населення”, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078., та прийняти постанову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції хибно трактовано норми абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078 при вирішенні питання щодо належності позивачу індексації грошового забезпечення у фіксованому розмірі з 01 березня 2018 року.
Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.
Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.                                                   Слід зазначити, що оскаржуване рішення суду першої інстанції переглядається судом апеляційної інстанції в межах доводів апеляційної скарги представника позивача, а саме в частині відмови у зобов`язанні відповідача нарахувати та виплатити на користь позивача щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення 4  463,15 грн за період з 1 грудня 2018 року по 5 січня 2021 року включно відповідно до абз. 3, 4, 6 п. 5 “Порядку проведення індексації грошових доходів населення”, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078. 
Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла  висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач, ОСОБА_2 , є громадянином України, РНОКПП НОМЕР_2 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , є учасником бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_3 від 27 жовтня 2015 року (а.с. 22-24).
Відповідач, Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України, код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , зареєстроване місцезнаходження: АДРЕСА_2 , є суб`єктом владних повноважень та належним відповідачем у справі (а.с. 38, 97).
Як встановлено судом, з 5 січня 2018 року позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України (а.с. 22, 38-46, 21).
Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (по стройовій частині) від 5 січня 2021 року № 2, старшого солдата ОСОБА_2  майстра (радіо електрика) відділення радіомоніторингу взводу технічних засобів розвідки окремого загону спеціального призначення “Азов” звільнено в запас з військової служби відповідно до ст. 26 ч. 5 п. 2 згідно з підпунктом “а” Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” (у зв`язку із закінченням дії контракту); наказом від 5 січня 2021 року № 2 виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення (а.с. 21). 
Відповідно до довідки відповідача № 0745/1 від 30 липня 2021 року про розрахунок індексації грошового забезпечення позивача з 5 січня 2018 року по 5 січня 2021 року: - у період з січня по лютий 2018 року при розрахунку індексації грошового забезпечення позивача в якості базового місяця брався грудень 2014 року, у період з березня 2018 року по грудень 2020 року – березень 2018 року; - у період з січня по лютий 2018 року позивачу нараховувалась індексація в розмірі  по 1  397,27 грн щомісячно; з березня по листопад 2018 року – 0 грн, з грудня 2018 року по лютий 2019 року – по 71,08 грн щомісячно, з березня по червень 2018 року - по 134,47 грн щомісячно, з липня по листопад 2019 року – по 206,72 грн щомісячно, з грудня 2019 року по червень 2020 року – по 216,51 грн щомісячно, з липня по листопад 2020 року – по 226,29 грн щомісячно, у грудні 2020 року – 233,81 грн, у січні 2021 року – 53,45 грн (а.с. 52).
Як вбачається із довідки від 30 липня 2021 № 0745/2, розмір виплаченої позивачу індексації у період з січня 2018 року по січень 2021 року склав: з січня по грудень 2018 року – 0 грн; 2019 рік: з січня по квітень – по 59,55 грн щомісячно, з березня по червень - по 134,47 грн щомісячно, з липня по листопад – по 206,72 грн щомісячно, грудень – 0 грн; 2020 рік: січень – 0 грн, лютий  - 1430,99 грн, з березня по червень - по 216,51 грн щомісячно, з липня по листопад 2020 року – по 226,29 грн щомісячно, у грудні 2020 року – 233,81 грн; січень 2021 року – 53,45 грн, травень – червень 2019 року – по 122,94 грн щомісячно, липень – жовтень 2019 року – по 128,45 грн щомісячно, листопад 2019 року – утримано 58,01 грн, грудень 2019 року – 0 грн; 2020 рік: січень – 0 грн, лютий - 1  430,99 грн, березень – червень – по 216,51 грн щомісячно, липень – жовтень – по 226,29 грн щомісячно, листопад – 188,58 грн, грудень – 15,08 грн (а.с. 50). 
3 березня 2021 року позивач звернувся до командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України із заявою, в якій просив нарахувати та виплатити йому індексацію грошового забезпечення за період з 5 січня 2018 року по 28 лютого 2018 року та провести перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення (враховуючи фіксовану суму індексації за березень 2018 року ) за період з 1 березня 2018 року по 5 січня 2021 року. Також просив надати інформацію про розмір посадового окладу станом на 1 січня 2008 року, 1 лютого 2018 року, 1 березня 2018 року за кожною (аналогічною посадою), на якій проходив службу в період з 5 січня 2018 року по 5 січня 2021 року, за формою; вказати місяці для обчислення індексу споживчих цін (базові місяці) та щомісячну фіксовану суму індексації грошового забезпечення  у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 “Про затвердження Порядку проведення індексації  грошових доходів населення”; видати довідки про розміри основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення з 5 січня 2018 року по 5 січня 2021 року або витяг з роздавальних відомостей за період з 5 січня 2018 року по 5 січня 2021 року; довідку про розмір виплаченої індексації грошового забезпечення з 5 січня 2018 року по 5 січня 2021 року; копії карток особового рахунку про нараховане та виплачене грошове забезпечення з 5 січня 2018 року по 5 січня 2021 рік; розрахунок належної індексації грошового забезпечення за період з 5 січня 2018 року по 5 січня 2021 року з зазначенням базових місяців для розрахунку індексу споживчих цін та щомісячної фіксованої суми індексації грошового забезпечення; витяг з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 про зарахування до списків особового складу; витяг з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 про здачу справ та посади, виключення зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 (а.с. 9).
Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення заява позивача отримана відповідачем 16 березня 2021 року (а.с. 10). 
Доказів на підтвердження надання відповідачем позивачу відповіді на дане звернення суду не надано.
Відповідно до ч. 2  ст. 19 Конституції України  органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Статтею 43 Конституції України  визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України  “Про військовий обов`язок і військову службу”  від 25 березня 1992 року № 2232-XII (далі -  Закон № 2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
У відповідності до положень ст.ст. 1 - 2 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” від 20 грудня 1991 року № 2011-XII  (далі -  Закон № 2011-XII) військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.
Відповідно до ч. 1  ст. 9 Закону № 2011-ХІІ  держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
В силу абз. 2 ч. 3ст. 9 Закону № 2011-ХІІ грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Індексація грошових доходів населення здійснюється відповідно до  Закону України від 3 липня 1991 № 1282-ХІІ  “Про індексацію грошових доходів населення”  (далі - Закон № 1282-ХІІ) та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 № 1078  (далі - Порядок № 1078).
Відповідно до  ст. 1 Закону № 1282-XII  індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг; поріг індексації - це величина індексу споживчих цін, яка надає підстави для проведення індексації грошових доходів населення.
Статтею 2 Закону № 1282-XII  визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема оплата праці (грошове забезпечення).
У ч. 5  ст. 2 Закону № 1282-XII  вказано, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Згідно зі  ст. 4 Закону № 1282-XII  індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка (до 1 січня 2016 року - 101 відсоток).
Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у ч. 1 цієї статті.
Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.
У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
При визначені розміру індексації визначальним є встановлення “базового” місяця.
При вирішенні питання щодо правильності проведення відповідачем індексації грошового забезпечення позивача за період з 1 грудня 2018 року по 5 січня 2021 року, слід зазначити наступне.
Судом встановлено, що у даний період позивачу нараховувалась індексація грошового забезпечення в розмірі: з грудня 2018 року по лютий 2019 року – по 71,08 грн щомісячно, з березня по червень 2018 року - по 134,47 грн щомісячно, з липня по листопад 2019 року – по 206,72 грн щомісячно, з грудня 2019 року по червень 2020 року – по 216,51 грн щомісячно, з липня по листопад 2020 року – по 226,29 грн щомісячно, у грудні 2020 року – 233,81 грн, у січні 2021 року – 53,45 грн (а.с. 52).
За поясненням відповідача за вказаний період індексація нараховувалась із врахуванням в якості базового місяця  березня 2018 року та із застосуванням індексу, на який було перевищено поріг індексації, починаючи з грудня 2018 року: у грудні 2018 року - лютому 2019 року - 3,7%,  у березні-червні 2019 року  7,0%, у липні 2019 року - лютому 2020 року  10,3% (а.с. 49, 45-46).
Визначення розміру індексації грошового забезпечення, який підлягає виплаті на користь позивача належить до компетенції роботодавця і суд не має повноважень здійснювати її розрахунок до моменту його проведення відповідачем.
Разом із цим у випадку здійснення такого розрахунку суд наділений повноваженнями перевірити його правильність у контексті застосування нормативно-правових актів, що регулюють спірні правовідносини.
Згідно  ст. 4 Закону № 1282-XII  індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього  Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.
Відповідно до п. 5 Порядку № 1078 у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
Обчислення індексу споживчих цін для визначення порогу індексації величини приросту індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком шляхом множення місячних індексів споживчих цін.
Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли за результатами такого обчислення величина індексу споживчих цін перевищить поріг індексації, який встановлено в розмірі 103 відсотка.
Після перевищення такого порогу індексації для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається знову, з місяця наступного за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив цей поріг індексації.
При цьому величина приросту індексу споживчих цін для проведення кінцевої індексації (коефіцієнт індексації), розрахована між цими проміжками, розраховується як добуток сум проміжних індексів споживчих цін перевищення порогу індексації помножений на коефіцієнт 100.
Відповідно до офіційних даних, що містяться на сайті Державної служби статистики України, індекс споживчих цін перевищив встановлений поріг у 103% у жовтні 2018 року (1,008 х 1,000 х 1,000 х 0,993 х 1,000 х1,019  х 1,017 * 100 = 103,7).
Оскільки індекс інфляції за жовтень 2018 року опубліковано в листопаді, то вперше грошове забезпечення позивача виходячи із базового місяця березень 2018 року повинно індексуватися у грудні 2018 року.
Відповідно до Порядку № 1078 індексації підлягає заробітна плата у межах прожиткового мінімуму для працездатних осіб (частина заробітної плати, яка перевищує прожитковий мінімум, індексації не підлягає), розмір якого щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України.
Розмір індексації розраховується за формулою:
І = Д x Кі / 100, де
І  сума індексації;
Д  індексований дохід (в межах прожиткового мінімуму);
Кі  коефіцієнт індексації (величина приросту індексу споживчих цін).
Величина приросту індексу споживчих цін у грудні 2018 року склала 3,7% (у жовтні 2018 року індекс споживчих цін перевищив установлений поріг індексації 103,0% і склав 103,7%, при цьому величина приросту індексу споживчих цін для проведення індексації у квітні (наступний місяць після базового) 2018 року  жовтні 2018 року складатиме 3,7% (103,7  100).
Згідно абз. 2 п. 5 Порядку № 1078 з листопада 2018 року обчислення індексу споживчих цін наростаючим підсумком для визначення наступного перевищення порогу індексації для проведення подальшої індексації заробітної плати починається знову.
З 1 грудня 2018 року прожитковий мінімум для працездатних осіб було затверджено у розмірі 1 921,00 грн.
Отже, індексація позивача за грудень 2018 року склала: 
1 921,00 грн (прожитковий мінімум для працездатних осіб у грудні 2018 року) х 3,7% (коефіцієнт індексації у грудні 2018 року) / 100 = 71,08 грн.
В такому ж самому порядку розраховується індексація за січень 2019 року  - грудень 2020 року:
- січень 2019 року: 1921,00 грн х 3,7% / 100 = 71,08 грн;
- лютий 2019 року: 1921,00 грн х 3,7% / 100 = 71,08 грн;
- березень 2019 року: 1921,00 грн х 7% / 100 = 134,47 грн;
- квітень 2019 року: 1921,00 грн х 7% / 100 = 134,47 грн;
- травень 2019 року: 1921,00 грн х 7% / 100 = 134,47 грн;
- червень 2019 року: 1921,00 грн х 7% / 100 = 134,47 грн;
- липень 2019 року: 2007,00 грн х 10,3% / 100 = 206,72 грн;
- серпень 2019 року: 2007,00 грн х 10,3% / 100 = 206,72 грн;
- вересень 2019 року: 2007,00 грн х 10,3% / 100 = 206,72 грн;
- жовтень 2019 року: 2007,00 грн  х 10,3% / 100 = 206,72 грн;
- листопад 2019 року: 2007,00 грн х 10,3% / 100 = 206,72 грн;
- грудень 2019 року: 2102,00 грн х 10,3% / 100 = 216,51 грн;
- січень 2020 року: 2102,00 грн х 10,3% / 100 = 216,51 грн;
- лютий 2020 року: 2102,00 грн х 10,3% / 100 = 216,51 грн;
- березень 2020 року: 2102,00 грн х 10,3% / 100 = 216,51 грн;
- квітень 2020 року: 2102,00 грн х 10,3% / 100 = 216,51 грн;
- травень 2020 року: 2102,00 грн х 10,3% / 100 = 216,51 грн;
- червень 2020 року: 2102,00 грн х 10,3% / 100 = 216,51 грн;
- липень 2020 року: 2197,00 грн х 10,3% / 100 = 226,29 грн;
- серпень 2020 року: 2197,00 грн х 10,3% / 100 = 226,29 грн;
- вересень 2020 року: 2197,00 грн х 10,3% / 100 = 226,29 грн;
- жовтень 2020 року: 2197,00 грн х 10,3% / 100 = 226,29 грн;
- листопад 2020 року: 2197,00 грн х 10,3% / 100 = 226,29 грн;
- грудень 2020 року: 2270,00 грн х 10,3% / 100 = 233,81 грн;
- січень 2021 року: 2270,00 грн х 14,6 % / 100 = 331,42 грн (з врахуванням 5 днів служби позивача  у січні – 53,45 грн).
Отже, розрахунок індексації грошового забезпечення позивача у період з грудня 2018 року по січень 2021 року відповідачем проведений відповідно до приписів Порядку № 1078.
Враховуючи викладене, суд відхиляє доводи позивача про те, що щомісячна індексація у цей період має складати фіксований розмір у сумі 4 463,15 грн.
Стосовно посилань позивача на постанову Верховного Суду від 23 квітня 2020 року № 816/1728/16 та постанову Верховного Суду від 10 вересня 2020 року № 200/9297/19-а, суд зазначає, що постанова Верховного Суду від 10 вересня 2020 року № 200/9297/19-а прийнята за наслідком розгляду касаційної скарги на ухвалу Першого апеляційного адміністративного суду від 5 травня 2020 року про роз`яснення судового рішення, а не на судове рішення по суті позовних вимог, а тому не прийнято судом.
Постанова Верховного Суду від 23 квітня 2020 року № 816/1728/16 прийнята за наслідком розгляду касаційної скарги на рішення суду про скасування постанови про накладення на фізичну особо-підприємця штрафу.
В межах касаційного розгляду справи № 816/1728/16 Верховний Суд дійшов висновку (який цитує позивач у позові), що “…фіксована сума індексації виплачується до наступного підвищення тарифної ставки (окладу), при якому сума збільшення заробітної плати перевищить фіксовану суму індексації”.
Суд зазначає, що наведений висновок взятий позивачем без врахування контексту судового рішення. Так, у вказаній постанові зазначено, що згідно із ст. 8 Закону України від 25 грудня 2015 року №  928-VIII "Про Державний бюджет України на 2016 рік" станом на 1 січня 2016 року встановлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі 1378,00 грн, а з 1 травня 2016 року - у розмірі 1450,00 грн. 
Оскільки на момент проведення перевірки (позивача) підвищення заробітних плат не було, тому позивач зобов`язаний був виплачувати фіксовану суму індексації особі (своєму працівникові продавцю) за лютий, березень та квітень 2016 року у зазначеному фіксованому розмірі.
Отже, при розгляді вказаної справи судом було встановлено, що розмір індексації у лютому, березні та квітні 2016 року був фіксованою величиною; при цьому у вказані періоди не змінювався прожитковий мінімум (мінімальна заробітна плата), не змінювався коефіцієнт індексації та не змінювалась заробітна плата працівника позивача, якому останній сплачував заробітну плату.
По-друге, на переконання суду, термін “фіксована сума індексації”, застосований Верховним Судом у постанові від 23 квітня 2020 року, “фіксує” цю суму лише за наявності інших “фіксованих” чинників  прожиткового мінімуму доходів громадян (мінімальної заробітної плати), коефіцієнту індексації (величини приросту індексу споживчих цін) та заробітної плати працівника (окладу). Тобто, лише у випадку, якщо всі ці чинники є постійними (“фіксованими”), сума індексації також має бути “фіксованою”.
При зміні зазначених чинників величина розміру індексації буде змінюватись. У протилежному випадку, якщо при зміні зазначених чинників величина індексації буде “зафіксованою” на попередньому рівні (розмірі), не будуть дотримані приписи Порядку № 1078, яким чітко визначений порядок розрахунку індексації грошових доходів населення, в тому числі і у випадку, коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), при якому сума збільшення заробітної плати не перевищує суму індексації (п. 5).
Суд зазначає, що відповідно до довідки відповідача про розмір грошового забезпечення ОСОБА_2 за період з 5 січня 2018 року по 5 січня 2021 року від 30 липня 2021 року № 0745/2, а також довідки про розрахунок індексації № 0745/1 від 30 липня 2021 року, загальний розмір нарахованої позивачу індексації за період з березня 2018 року по 5 січня 2021 року з врахуванням в якості базового місяця березня 2018 року склав 4  719,00 грн, але при цьому сплачено позивачеві за вказаний період 4  655,61 грн (а.с. 50, 52).
Докази на підтвердження виплати позивачу різниці між нарахованою індексацією за вказаний період та сплаченою після складання довідок – суду не надано.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволення позову.
Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.
Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
                                                                    ПОСТАНОВИВ  :

Апеляційну скаргу представника позивача - ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08 липня 2022 р. у справі № 200/8601/21- залишити без задоволення.                                                                          
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08 липня 2022 р. у справі № 200/8601/21 - залишити без змін.                                                                                     
Повне судове рішення складено 25 жовтня 2022 року.      
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                                А.А. Блохін

Судді                                                                                                     Т.Г. Гаврищук

                                                                                                              І.В. Сіваченко