Номер провадження: 22-ц/813/1134/22 
Справа № 504/1770/16-ц
Головуючий у першій інстанції Вінська Н. В.
Доповідач Гірняк Л. А.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.12.2022 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
Головуючого судді - Гірняк Л.А.,
суддів - Сегеди С.М., Комлевої О.С., 
За участю секретаря судового засідання: Дерезюк В.В.
За участю представника позивача: ОСОБА_2
За участю представника відповідача: Пучкової Л.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 25 квітня 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживачів, усунення перешкод у користуванні та розпорядженні грошовими коштами, відшкодування моральної шкоди,-

встановив:
ПРОЦЕДУРА:
Короткий зміст заявлених вимог:
ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою про захист прав споживачів, усунення перешкод у користуванні та розпорядженні грошовими коштами, відшкодування моральної шкоди, звертаючись з позовом до суду, відповідно до заявлених позовних вимог просив суд зобов`язати Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі: ПАТ КБ «Приватбанк») усунути перешкоди щодо користування та розпорядження ОСОБА_1 власними грошовими коштами, що знаходяться на поточних рахунках № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 шляхом негайного розблокування зазначених рахунків та надати можливість зняти грошові кошти або розпорядитися ними на свій розсуд та стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» моральну шкоду в розмірі 3000 гривень.
Обґрунтовуючи підстави звернення до суду позивач посилається на те, що у період з 22.12.2011 року по 24.02.2014 року між ним та ПАТ КБ «Приватбанк» в письмовій формі було укладено шість договорів банківського вкладу шляхом підписання позивачем заяв №SAMDNWFD0070040398100,№SAMDNWFD0070040400800, SAMDN10000722354665, №SAMDN80000740751561, №SAMDN80000740752086, №SAMDN80000740751829. 
В травні 2014 року ОСОБА_1 дізнався, що банком було заблоковано його депозитні рахунки, що позбавило його можливості вільно користуватися власними коштами. 
В усній формі йому було роз`яснено, що банк позбавлений можливості виконувати свої обов`язки в умовах окупації Автономної Республіки Крим. За таких обставин позивач вимушений звернутись до суду з цим позовом за відновленням свого порушеного права.

Згодом позивач неодноразово уточнював позовні вимоги та остаточно відповідно до заяви про збільшення позовних вимог просив суд стягнути з АТ КБ "ПРИВАТБАНК" на його користь грошові кошти у розмірі: 24 450,38 дол. США, з яких основна заборгованість - 15 868,18 дол. США, заборгованість за нараховані відсотки - 8612,2 дол. США; - 726,79 євро, з яких основна заборгованість - 500 євро, заборгованість за нараховані відсотки - 226,79 євро; - 4 828,81 грн. , з яких основна заборгованість - 2 379,24 грн. , заборгованість за нараховані відсотки - 2 449,57 грн.

Короткий зміст рішення першої інстанції:
Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 25 квітня 2019 рокупозовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. 
Стягнуто з АТ КБ "ПРИВАТБАНК" на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі:
- 24 450,38 дол. США, з яких основна заборгованість - 15 868,18 дол. США, заборгованість за нараховані відсотки - 8 612,2 дол. США;
-726,79 євро, з яких основна заборгованість - 500 євро, заборгованість за нараховані відсотки - 226,79 євро;
- 4 828,81 грн. , з яких основна заборгованість - 2 379,24 грн., заборгованість за нараховані відсотки - 2 449,57 грн. (т.2 а.с.63-65). 

Короткий зміст апеляційної скарги:
Не погоджуючись з вказаним ПАТ КБ «Приватбанк» подало апеляційну скаргу в якій ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового про відмову в задоволені позовних вимог (т.2 а.с.70-76).
       16 жовтня 2020 року від ОСОБА_1 на адресу Одеського апеляцйного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу ПАТ КБ «Приватбанк», в якому зазначає, що доводи апелянта про відсутність доказів невиконання Банком своїх обв`язків є необгрунтованим. 
Відповідач не згодний із розрахунком наданим позивачем, проте Банком не надано свого розрахунку, який на його думку є правильним.

Аргументи (доводи) апеляційної скарги
Апелянт зазначає, що суд першої інстанції неповно з`ясував усі обставини справи, що виникли між сторонами. Зокрема зазначає, що:
- у АТ КБ «Приватбанк» відсутня будь-яка інформація стосовно наявності договорів укладених на території АР Крим; 
       - не підтверджено факт існування договірних правовідносин між сторонами та внесення грошових коштів на депозитні рахунки;
       - позивач повинен довести факт того, що такі гроші не були зняті позивачем до моменту припинення діяльності Кримської філії ПАТ КБ «Приватбанк» та/або зі спливом встановлених умовами договорів строку їх діх;
       - позивач повинен довести факт знаходження грошових коштів на банківських рахунках на час розгляду справи у заявлених позивачем розмірах.
В своїх поясненнях в подальшому не оспорювався факт укладення з позивачем зазначених договорів, що він є неналежним боржником, так як уклав з ТОВ ФК «Фінілон» договір про переведення боргу 17 листопада 2014 року, за яким за мовчазною угодою позивача боржником - ТОВ ФК «Фінілон» (т.2 а.с. 142).

Фактичні обставини та оцінка апеляційного суду
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону рішення суду відповідає в повній мірі.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 20 грудня 2013 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк» в письмовій формі укладено договір про надання банківських послуг, шляхом підписання позивачем заяви №SAMDNWFD0070040398100 вклад «ДЕПОЗИТ ПЛЮС» та додаткової угоди к договору №SAMDNWFD0070040398100 відповідно до Умов та Правил про надання банківських послуг банк відкрив рахунок № НОМЕР_1 ( а.с. 8-9). 
На виконання укладеного договору ОСОБА_1 вніс на рахунок № НОМЕР_1 грошові кошти у розмірі 100 доларів США ( т.1 а.с. 8 на звороті).
20 грудня 2013 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк» в письмовій формі укладено договір про надання банківських послуг, шляхом підписання позивачем заяви №SAMDNWFD0070040400800 вклад «ДЕПОЗИТ ПЛЮС» та додаткової угоди к договору №SAMDNWFD0070040400800 відповідно до Умов та Правил про надання банківських послуг банк відкрив рахунок № НОМЕР_2 (а.с.6-7). На виконання укладеного договору ОСОБА_1 вніс на рахунок № НОМЕР_2 грошові кошти у розмірі 500 євро ( а.с. 6 на звороті).
24 лютого 2014 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк» в письмовій формі укладено договір про надання банківських послуг №SAMDN80000740751829 вклад «СТАНДАРТ» та відповідно до Умов та Правил про надання банківських послуг банк відкрив особовий рахунок № НОМЕР_6 (а.с.10). На виконання укладеного договору ОСОБА_1 вніс на рахунок № НОМЕР_6 грошові кошти у розмірі 7755,11 доларів США ( а.с. 11).
24 лютого 2014 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк» в письмовій формі укладено договір про надання банківських послуг № SAMDN80000740751561 вклад «СТАНДАРТ» відповідно до Умов та Правил про надання банківських послуг банк відкрив рахунок № НОМЕР_7 .(а.с.12) На виконання укладеного договору ОСОБА_1 вніс на рахунок № НОМЕР_7 грошові кошти у розмірі 5452,04 доларів США 
( а.с. 13).
24 лютого 2014 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк» в письмовій формі укладено договір про надання банківських послуг № SAMDN80000740752086 вклад «СТАНДАРТ» відповідно до Умов та Правил про надання банківських послуг банк відкрив особовий рахунок № НОМЕР_5 .(а.с.14) На виконання укладеного договору ОСОБА_1 вніс на рахунок № НОМЕР_5 грошові кошти у розмірі 2423,13 доларів США ( а.с. 15).
22 грудня 2011 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк» в письмовій формі укладено договір про надання банківських послуг, шляхом підписання позивачем заяви № SAMDN10000722354665 вклад «Копилка детям, 12 мес.» відповідно до Умов та Правил про надання банківських послуг банк відкрив рахунок № НОМЕР_3 (а.с. 12).
В травні 2014 року ОСОБА_1 дізнався, що банком було заблоковано його депозитні рахунки, що позбавило його можливості вільно користуватися власними коштами. В усній формі йому було роз`яснено, що банк позбавлений можливості виконувати свої обов`язки в умовах окупації Автономної Республіки Крим. За таких позивач вимушений був звернутися до суду з позовом за відновленням свого порушеного права.
Внесення грошових коштів ОСОБА_1 на рахунок ПАТ КБ «Приватанк» підтверджуються квитанціями про внесення коштів. Оригінали даних квитанцій, оригінали договору банківського вкладу були оглянуті судом першої інстанції під час розгляду справи у судовому засіданні, що підтверджується протоколом судового засідання від 25 квітня 2019 року ( т.1 а.с. 59-60).
Копії вказаних документів наявні у матеріалах справи.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що факти укладення між сторонами договоров банківського вкладу і внесення позивачем грошових коштів у заявленому розмірі є доведеними, оскільки підтверджені належними та допустимими доказами, наданими позивачем. При цьому, докази повернення банком грошових коштів за договором банківського вкладу на вимогу позивача відсутні.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції за таких підстав.
Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно із частиною першою статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.
Положення статті 1059 ЦК України врегульовують питання форми договору банківського вкладу та визначаються наслідки недодержання письмової форми такого договору. Так, за змістом цієї статті договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.
Згідно з пунктом 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України (НБУ) від 03 грудня 2003 року № 516, залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом; іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.
Відповідно до Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління НБУ від 12 листопада 2003 року № 492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за № 1172/8493 (далі - Інструкція № 492), банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (пункт 1.8); договір банківського вкладу укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий банк зобов`язаний надати клієнту під підпис (пункт 1.9); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту. У договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо (пункт 1.10).
У пункті 10.1 Інструкції № 492 передбачається порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред`явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку.
У пункті 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління НБУ від 01 червня 2011 року № 174(далі -Інструкція № 174), передбачено, що банк (філія, відділення) зобов`язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі.
На підтвердження внесення депозитних коштів позивач надав суду копії та оригінали договоров банківського вкладу та квитанцій про внесення коштів, оригінали яких були оглянуті та досліджені судом, відповідно до яких ОСОБА_1 вносив грошові кошти за договором до банку.
Також, судом досліджені надані позивачем оригінали договору банківського вкладу, квитанції з усіма необхідними реквізитами, тому письмова форма договору вважається дотриманою, що підтверджує наявність між сторонами цивільних відносин, які виникли внаслідок укладення договору банківського вкладу.
Судова колегія не погодужується з доводами апелянта про те, що не підтверджено факт існування договірних правовідносин між сторонами та внесення грошових коштів на депозитні рахунки з огляду на наступне.
Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу на вимогу банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника.
За договором банківського строкового вкладу банк зобов`язаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу.
Повернення вкладникові банківського строкового вкладу та нарахованих процентів за цим вкладом на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, можливе виключно у випадках, якщо це передбачено умовами договору банківського строкового вкладу.
Якщо вкладник не вимагає повернення суми строкового вкладу зі спливом строку, встановленого договором банківського вкладу, або повернення суми вкладу, внесеного на інших умовах повернення, після настання визначених договором обставин договір вважається продовженим на умовах вкладу на вимогу, якщо інше не встановлено договором.
Згідно з ч. 1ст. 1061 ЦК України Банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Якщо договором не встановлений розмір процентів, банк зобов`язаний виплачувати проценти у розмірі облікової ставки Національного банку України.
За змістом статей 525,526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Згідно з частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави для висновку, що укладання договору банківського вкладу під час відкриття банком депозитного рахунка клієнту є обов`язковим, а надання володільцем такого рахунка виписки (у паперовій чи електронній формі) про рух (наявність) коштів на його картрахунках за операціями є доказом укладення такого договору. Отже, за змістом наведених норм, письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. При цьому квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ є підтвердженням внесення готівки у відповідній платіжній системі.
Зазначена правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду України: від 29 жовтня 2014 року у справі № 6-118цс14, від 21 вересня 2016 року у справі № 6-997цс16, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 761/26293/16-ц.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає доведеними факт укладення між сторонами договорів банківського вкладу і внесення позивачем грошових коштів у заявленому розмірі, оскільки на підтвердження укладення договорів банківського вкладу та внесення грошових сум на депозитні рахунки позивач надав відповідні копії документів, оригінали яких було оглянуто в судовому засіданні судом першої інстанції. 
Відповідно до укладених позивачем шести договорів банківського вкладу Банком надано до суду апеляційної інстанції розрахунок розміру відсотків за кожним із них:

1)ДОГОВІР №SAMDNWFD 0070040398100 від 20.12.2013 року
 
Укладено на 366 діб - по 20.12.2014 року включно під 9,5 % річних. Пунктом 3 встановлено автоматичне неоднократне продовження строку вкладу.
20.12.2013року було внесено 100 доларів США, що відображено в договорі.        
             Розмір відсотків за період з 20.12.2013 по 20.12.2014 = 9,92 дол. США
(Розраховано за допомогою калькулятора https://finance.ua/ru/calc/deposit )
Розмір відсотків за період з 20.03.2014 по 20.01.2019 = 58,10 дол. США
(Розраховано позивачем, роздруківка розрахунку наявна в матеріалах справи, додана до заяви про збільшення позовних вимог від 26.12.2018 року)
2)        ДОГОВІР №SAMDN 80000740752086 від 24.02.2014 року
 
Укладено на 6 місяців - по 24.08.2014 року включно під 9 % річних. Пунктом 8 встановлено автоматичне неоднократне продовження строку вкладу.
24.02.2014року було внесено 2 423, 13 доларів США, що відображено в договорі.
Розмір відсотків за період з 24.02.2014 по 24.08.2014 = 110,18 дол. США
(Розраховано за допомогою калькулятора https://finance.ua/ru/calc/deposit )
Розмір відсотків за період з 24.03.2014 по 24.01.2019 = 1 326,12 дол. США
(Розраховано позивачем, роздруківка розрахунку наявна в матеріалах справи, додан до заяви про збільшення позовних вимог від 26.12.2018 року)
3) Договір № SAMDN80000740751829 від 24.02.2014 року
Укладено на 6 місяців - по 24.08.2014 року включно під 9 % річних. Пунктом 8 встановлено автоматичне неоднократне продовження строку вкладу. 24.02.2014 року було внесено 7 755, 11 доларів США, що відображено в договорі
Розмір відсотків за період з 24.02.2014 по 24.08.2014 = 352,61 дол. США
(Розраховано за допомогою калькулятора https://finance.ua/ru/calc/deposit )
            Розмір відсотків за період з 24.03.2014 по 24.01.2019 = 4 244,20 дол. США
(Розраховано позивачем, роздруківка розрахунку наявна в матеріалах справи, додана
заяви про збільшення позовних вимог від 26.12.2018 ря
4) ДОГОВІР № SAMDN 80000740751561 від 24.02.2014 року
 
Укладено на 6 місяців - по 24.08.2014 року включно під 9 % річних.
Пунктом 8 встановлено автоматичне неоднократне продовження строку вкладу.
24.02.2014 року було внесено 5 452, 04 доларів США, що відображено в договорі.
Розмір відсотків за період з 24.02.2014 по 24.08.2014 = 247,89 дол. США
(Розраховано за допомогою калькулятора https://finance.ua/ru/calc/deposit )
             Розмір відсотків за період з 24.03.2014 по 24.01.2019 = 2 983, 78 дол. США (Розраховано позивачем, роздруківка розрахунку наявна в матеріалах справи, додана до
заяви про збільшення позовних вимог від 26.12.2018 року)
5) ДОГОВІР № SAMDN 0000722354665 від 22.12.2011 року

 
  Укладено на 367 діб - по 22.12.2012 року включно під 16 % річних. Пунктом 3 встановлено автоматичне неоднократне продовження строку вкладу. 22.12.2011 року було внесено 50 гривень, що відображено в договорі. Строк дії договору автоматично продовжувався.
 Станом на 15.05.2014 року договір був автоматично продовжений до 22.12.2014 і на рахунку було 2 379, 24 грн.
Розмір відсотків за період з 15.05.2014 по 22.12.2014 = 265,57 гривень
(Розраховано за допомогою калькулятора https://finance.ua/ru/calc/deposit )
Розмір відсотків за період з 22.03.2014 по 22.01.2019 = 2 449, 57 гривень
(Розраховано позивачем, роздруківка розрахунку наявна в матеріалах справи.
додана до заяви про збільшення позовних вішог від 26.12.2018 року \
6) ДОГОВІР № SAMDN 0070040400800 від 20.12.2013 року
 
Укладено на 366 діб - по 20.12.2014 року включно під 7,5 % річних. Пунктом 3 встановлено автоматичне неоднократне продовження строку вкладу. 20.12.2013 року було внесено 500 євро, що відображено в договорі.
Розмір відсотків за період з 20.12.2013 по 20.12.2014 = 38,82 євро
(Розраховано за допомогою калькулятора https://finance.ua/ru/calc/deposit )
Розмір відсотків за період з 20.03.2014 по 20.01.2019 = 226, 79 євро
(Розраховано позивачем, роздруківка розрахунку наявна в матеріалах справи, додана до заяви про збільшення позовних вимог від 26.12.2018 року).
Доводи апеляційної скарги про те, що позивач повинен довести факт того, що гроші не були зняті позивачем до моменту припинення діяльності Кримської філії ПАТ КБ «Приватбанк» та/або зі спливом встановлених умовами договорів строку їх діх та позивач повинен довести факт знаходження грошових коштів на банківських рахунках на час розгляду справи у заявлених позивачем розмірах, колегія суддів вважає безпідставними, враховуючи наступне.
Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України доводити обставини повинна та сторона, яка про них стверджує (посилається на них), тобто доводити виконання умов договору (у цій справі повернення коштів) повинен банк, а не позивач, який просить стягнути неповернуті коштів. 

Враховуючи, що договіри банківського вкладу були укладені з ПАТ КБ «ПриватБанк» як юридичною особою, а не з його Кримською філією, то відповідач має володіти всією необхідною інформацією за вказаними договорами.
Отже, саме на відповідача покладається обов`язок довести належне виконання своїх зобов`язань за договорами банківських вкладів, а також те, що кошти були повернуті вкладнику і відсутні на його депозитному рахунку, однак банком таких доказів не надано.
       Доводи апеляційної скарги АТ КБ «Приватбанк» про те, що він не є належним відповідачем по справі, оскільки за договором відступлення прав вимоги є ТОВ «ФІНІЛОН» не спростовують висновки суду першої інстанції, оскільки такої згоди позивач не надавав.
       Оскільки, стороною укладених договорів є АТ КБ «ПриватБанк», то зобов`язання за цими договорами має виконувати саме АТ КБ «ПриватБанк» як юридична особа, а не його філія у АР Крим, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині також є безпідставними. Тимчасова окупація Автономної Республіки Крим та припинення діяльності ПАТ «КБ «ПриватБанк» на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим не можуть бути підставою для невиконання узятих на себе згідно із договорами зобов`язань.
Загалом доводи апеляційної скарги відповідача зводяться до переоцінки доказів, а також до власного тлумачення норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.
Жодних доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції матеріали справи не містять. Таких доказів не додано АТ КБ «ПриватБанк» до апеляційної скарги та не отримано таких доказів судом апеляційної інстанції у ході розгляду справи.
Таким чином, під час розгляду справи суд першої інстанції дотримався вимог закону, повно та всебічно з`ясував обставин справи, надав правову оцінку доводам і запереченням сторін та зібраним у справі доказам, вірно застосував норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, з огляду на що, рішення суду першої інстанціїв частині його перегляду апеляційним судом є законним та обґрунтованим.
Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Судова колегія, розглянувши справу прийшла до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційний суд залишає без задоволення апеляційну скаргу, а судове рішення без змін.
Керуючись ст. ст.367,374,375,381,382, 384,389, 390 ЦПК України, суд -

постановив:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.
Рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 25 квітня 2019 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складений 19 грудня 2022 року.

Судді Одеського апеляційного суду                          Л.А. Гірняк

                                                                               С.М. Сегеда

                                                                               О.С. Комлева