СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2022 року                              м. Харків                        Справа № 922/4019/20  

          Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Слободін М.М. , суддя  Гребенюк Н.В.
за участю секретаря судового засідання – Ламанової А.В.
та за участю представників сторін: 
від позивача – Стриж Л.А. (ордер серії АХ № 1101194);
від відповідача – Кузнецова А.А. (ордер серії ХВ № 287000236);
від 3-ї особи – не з`явився;
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Фінекс-Капітал», що діє від власного імені,  в інтересах та за рахунок активів Пайового закритого недиверсифікованого венчурного інвестиційного фонду «Стаксель» (вх. № 960 Х/1)
на рішення Господарського суду Харківської області від 19.07.2022 (повний текст складено 19.07.2022), ухвалене у складі судді Суслової В.В. 
у справі № 922/4019/20
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Фінекс-Капітал», що діє від власного імені,  в інтересах та за рахунок активів Пайового закритого недиверсифікованого венчурного інвестиційного фонду «Стаксель»;
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод «Будінвест»;
за участі 3-ї особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Акціонерне товариство «Акціонерний Банк «Радабанк»;
про стягнення штрафу

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Фінекс – Капітал», що діє від власного імені, в інтересах та за рахунок активів Пайового закритого недиверсифікованого венчурного інвестиційного фонду «Стаксель» звернулось до Господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод «Будінвест» про стягнення штрафу у розмірі 3 252 370, 25 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем порушено п. 4.1.4 договору іпотеки, що полягає в передачі в оренду нерухомого майна, яке є предметом іпотеки, без отримання попередньої письмової згоди іпотекодержателя, що є підставою для відповідальності, відповідно до п. 7.2 договору іпотеки, у вигляді штрафу.
Рішенням Господарського суду Харківської області від 22.03.2021, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 19.07.2021, позов задоволено повністю. Стягнуто з відповідача на користь позивача 3 252 370, 25 грн штрафу, судовий збір у розмірі 48 785, 55 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 21000, 00 грн.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06.12.2021 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод «Будінвест» задоволено частково. Рішення Господарського суду Харківської області від 22.03.2021 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 19.07.2021 у справі № 922/4019/20 скасовано, справу передано на новий розгляд до Господарського суду Харківської області.
За наслідками нового розгляду, рішенням Господарського суду Харківської області від 19.07.2022 у справі № 922/4019/20 в задоволенні позову відмовлено у повному обсязі.
Не погодившись з рішенням, ухваленим Господарським судом першої інстанції, до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Фінекс-Капітал», яке просить:
- поновити Товариству з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Фінекс-Капітал» », що діє від власного імені, в інтересах та за рахунок активів Пайового закритого недиверсифікованого венчурного інвестиційного фонду «Стаксель» строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Харківської області від 19.07.2022 у справі № 922/4019/20;
- рішення Господарського суду Харківської області від 19.07.2022 у справі № 922/4019/20 скасувати;
- прийняти нове рішення, яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Фінекс-Капітал» », що діє від власного імені, в інтересах та за рахунок активів Пайового закритого недиверсифікованого венчурного інвестиційного фонду «Стаксель» задовольнити у повному обсязі;
- визнати поважними причини неподання доказів, а саме:
1. Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19.03.2019 № 160046078;
2. Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна (№ інформаційної довідки 284899492);
3. Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна (№ інформаційної довідки 284893138).
В обґрунтування зазначає, що рішення Господарського суду Харківської області від 19.07.2022 у справі № 922/4019/20 винесене із неправильним застосовуванням норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права, а саме:
- суд першої інстанції, незважаючи на військовий стан, територію місцезнаходження як позивача, так і його представника, на якій ведуться активні бойові дії (м. Харків), що насамперед, загрожує здоров`ю та життю людини, протокольною ухвалою суду від 12.07.2022 відмовив у задоволенні клопотання позивача про відкладення підготовчого засідання, закрив підготовче засідання та призначив справу до розгляду по суті на 19.07.2022 о 09:50 год. А отже, свідомо позбавив позивача скористатись своїми процесуальними правами, в тому числі надати відповідь на відзив;
- судом не з`ясовано обставини справи, не досліджено акт приймання – передачі документів до договору про відступлення права вимоги від 26.06.2020, не з`ясовано про наявність технічного паспорту на виробничий будинок літ. «А-1/2» за адресою: м. Харків, вул. Велозаводська, 1 у відповідача, оскільки останній є власником цієї нежитлової будівлі та не вчинено заходів щодо витребування цього доказу у відповідача;
- наголошував, що нежитлове приміщення, яке було передано відповідачу в оренду ТОВ «Сервісна компанія «Скат» відноситься до предмету іпотеки – нежитлові приміщення виробничої будівлі літ. «А-1/2» площею 1675, 9 кв.м. та фізично не можуть мати різні реєстраційні номери;
- судом першої інстанції необґрунтовано зазначено, що в матеріалах справи відсутній акт – прийому передачі до договору № Апп від 07.09.2020, оскільки копія акту міститься в матеріалах справи, що знаходить свої підтвердження і у постанові Верховного суду від 06.12.2021 у справі 922/4019/20 (п. 49);
- станом на теперішній час відповідачем не погашена заборгованість за кредитним договором № 23019/ЮКР/0 від 06.12.2019;
- в матеріалах справи відсутнє платіжне доручення № 593 від 25.09.2020, що спростовує висновок суду першої інстанції про достеменну обізнаність про заміну кредитора лише з 25.09.2020.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.09.2022 у справі № 922/4019/20 для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя – Шутенко І.А., суддя Слободін М.М., суддя Гребенюк Н.В.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 19.09.2022 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Фінекс-Капітал», що діє від власного імені, в інтересах та за рахунок активів Пайового закритого недиверсифікованого венчурного інвестиційного фонду «Стаксель» (вх. № 960 Х/1) залишено без руху. Встановлено апелянту строк впродовж 10 днів з моменту отримання цієї ухвали на усунення встановлених при поданні апеляційної скарги недоліків, а саме: надати до Східного апеляційного господарського суду докази сплати судового збору у розмірі 78178, 33 грн.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 28.09.2022 поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Фінекс-Капітал», що діє від власного імені, в інтересах та за рахунок активів Пайового закритого недиверсифікованого венчурного інвестиційного фонду «Стаксель» строк на подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Харківської області від 19.07.2022 у справі № 922/4019/20. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Фінекс-Капітал», що діє від власного імені, в інтересах та за рахунок активів Пайового закритого недиверсифікованого венчурного інвестиційного фонду «Стаксель» на рішення Господарського суду Харківської області від 19.07.2022 у справі № 922/4019/20.
30.09.2022 матеріали справи № 922/4019/20 надійшли до Східного апеляційного господарського суду.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 19.10.2022 призначено розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Фінекс-Капітал», що діє від власного імені, в інтересах та за рахунок активів Пайового закритого недиверсифікованого венчурного інвестиційного фонду «Стаксель» на рішення Господарського суду Харківської області від 19.07.2022 у справі № 922/4019/20 на 23.11.2022 о  12:15 год. 
10.11.2022 на адресу Східного апеляційного господарського суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод «Будінвест» адвоката Кузнецової А.А. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому остання просила:
- поновити процесуальний строк на подання відзиву на апеляційну скаргу у справі № 922/4019/20;
- апеляційну скаргу у справі № 922/4019/20 на рішення Господарського суду Харківської області від 19.07.2022 у справі № 922/4019/20 залишити без задоволення, рішення Господарського суду Харківської області від 19.07.2022 у справі № 922/4019/20 залишити без змін;
- у разі встановлення судом порушень п. 4.1.4. договору іпотеки в частині передачі в оренду нерухомого майна, яке є предметом іпотеки, без отримання попередньої письмової згоди іпотекодержателя, що є підставою для відповідальності, відповідно до п. 7.2. договору іпотеки, у вигляді штрафу у розмірі 25 % від вартості предмета іпотеки, визначеної в п. 1.3. договору за кожний випадок, зменшити розмір штрафних санкцій до 100, 00 грн.
В обґрунтування зазначає, що рішення Господарського суду Харківської області від 19.07.2022 у справі № 922/4019/20 винесене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а саме:
- ведення воєнного стану не перешкоджало представнику позивача ознайомитись з матеріалами справи через особистий кабінет в системі Електронний суд та реалізувати право на подання до суду як відповіді на відзив так і клопотання про витребування доказів, у разі неможливості самостійно його надати. Тим паче, відзив у справі № 922/4019/20 був направлений до введення воєнного стану в Україні;
- відповідальність за невиконання п. 4.1.4. іпотечного договору може настати у разі передачі в оренду всіх нежитлових будівель, які складають предмети іпотеки – 1,2,3,4,5. При цьому даний пункт чітко містить визначення «предмет іпотеки», тобто загальний предмет, а не один з п`яти предметів іпотеки або частини одного з п`яти предметів іпотеки;
- наголошувала, що матеріалами справи не підтверджується, що приміщення, які були передані начебто в оренди, знаходяться саме в будівлі, яка була надана в іпотеку;
- відповідно до акту прийому – передачі від 07.09.2020 визначено, що вказаний акт є додатком до договору № Апп 9.20 оренди нежитлових приміщень від 02.09.2020, а отже, свідчить про фактичне не передання нежитлового приміщення виробничої будівлі літ. «А/1-2» площею 209,0 кв.м.;
- передача нежитлової будівлі «літ. А/1-2» взагалі не могла відбутись, оскільки взнаний об`єкт вже передано в оренду, що узгоджено сторонами в іпотечному договорі;
- зазначила, що судом першої інстанції вірно встановлено, про неналежне повідомлення щодо заміни кредитора листом від 16.07.2020 вих. № 1607;
- наголошувала про недобросовісну поведінку позивача, оскільки в Господарському суді Харківської області перебувають 7 справ про стягнення штрафних санкцій на загальну суму 5 352 370, 25 грн.
Колегія суддів вважає поважними причини пропуску строку на подання відзиву та на підставі статті 119 ГПК України, вважає за можливе поновити такий строк і долучити відзив до матеріалів справи .
15.11.2022 на адресу Східного апеляційного господарського суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Фінекс-Капітал», що діє від власного імені, в інтересах та за рахунок активів Пайового закритого недиверсифікованого венчурного інвестиційного фонду «Стаксель» адвоката Стриж Л.А. надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 21.11.2022 задоволено заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Фінекс-Капітал», що діє від власного імені, в інтересах та за рахунок активів Пайового закритого недиверсифікованого венчурного інвестиційного фонду «Стаксель» адвоката Стриж Л.А. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Судове засідання у справі № 922/4019/20 призначене на 23.11.2022 о 12:15 год., ухвалено провести за участю представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Фінекс-Капітал», що діє від власного імені, в інтересах та за рахунок активів Пайового закритого недиверсифікованого венчурного інвестиційного фонду «Стаксель» адвоката Стриж Л.А., в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення «EаsyCon», з використанням власних технічних засобів.
Присутній у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, представник позивача (апелянта) подану апеляційну скаргу підтримала, просила задовольнити та скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 19.07.2022 у справі № 922/4019/20, прийняти нове, яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Фінекс-Капітал» », що діє від власного імені, в інтересах та за рахунок активів Пайового закритого недиверсифікованого венчурного інвестиційного фонду «Стаксель» задовольнити у повному обсязі.
Присутній у судовому засіданні представник відповідача просила апеляційну скаргу у справі № 922/4019/20 на рішення Господарського суду Харківської області від 19.07.2022 у справі № 922/4019/20 залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.
Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у відповідності до ч. 11 статті 242 ГПК України, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, з відміткою про одержання 31.10.2022.
Відповідно до ч. 12 статті 270 ГПК України, неявка сторін, або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Зважаючи на те, що в матеріалах справи містяться докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу, а також те, що явка сторін не визнавалася судом обов`язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представника відповідача, у зв`язку з чим переходить до її розгляду по суті.

Щодо клопотання позивача апелянта (позивача) про долучення до матеріалів справи нових доказів, колегія суддів зазначає наступне.
Апелянт зазначає, що суд першої інстанції відмовив у задоволенні клопотання позивача про відкладення підготовчого засідання, закрив підготовче провадження та перейшов до розгляду справи по суті, чим позбавив останнього можливості скористатись своїми процесуальними правами та подати відповідні докази, а саме:
1. Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19.03.2019 № 160046078;
2. Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна (№ інформаційної довідки 284899492);
3. Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна (№ інформаційної довідки 284893138), колегія су
Колегія суддів не приймає доводи апелянта та звертає увагу останнього на те, що при зверненні до суду з відповідними вимогами, згідно норм статті 129 Конституції України та статей 73, 74 ГПК України, саме позивач має довести такі вимоги певними доказами.
Відповідно до ч. 3 статті 269 зазначеного Кодексу докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень у господарському процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять до предмета доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує (правова позиція, наведена у постановах Верховного Суду від 05.02.2019 у справі №914/1131/18, від 26.02.2019 у справі №914/385/18, від 10.04.2019 у справі №904/6455/17, від 05.11.2019 у справі №915/641/18).
При цьому, одним з основних принципів господарського судочинства є принцип змагальності.
Названий принцип полягає у тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.
Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
У відповідності до ч. 2 статті 164 ГПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).
Отже, обов`язок надання до позовної заяви всіх наявних у позивача доказів покладено саме на нього. 
Колегія суддів звертає увагу на те, що справа слухалась в суді першої інстанції вже вдруге та позивач не був позбавлений можливості звернутись до суду з вказаним клопотанням. 
Матеріали справи передано на новий розгляд 06.12.2021 та надійшли до Господарського суду Харківської області ще 11.01.2022. Однак, позивач не направляв до суду клопотання про долучення доказів. 
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що надані апелянтом докази, не можуть бути прийняті судом до уваги.

У відповідності до статті 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 ГПК України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, 06.12.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Завод «Будінвест» (позичальник) та Акціонерним товариством «Акціонерний банк «Радабанк» (кредитор) було укладено кредитний договір № 23019/ЮКР/0, відповідно до умов якого кредитор, за наявності вільних грошових коштів, зобов`язується на умовах цього договору надати позичальнику кредит у вигляді відновлювальної відкличної кредитної лінії з лімітом кредитування у сумі 8 400 000, 00 грн, зі зменшенням ліміту кредитування згідно з п.1.2 цього кредитного договору, зі сплатою процентів у розмірі 22% річних в порядку, визначеному даним договором (т. 1 а.с. 13-24).
Пунктом 1.2 договору передбачено, що кінцевий термін погашення повної суми кредиту 04.12.2020.
Згідно з п.3.1 договору видача кредиту здійснюється шляхом перерахування всієї суми кредиту або його окремої частини на поточний рахунок позичальника.
Відповідно до п. 12.3 договору кредитор має право у будь-який час відступити свої права та обов`язки за цим договором третій особі, при цьому підписанням цього договору позичальник надає згоду на таке відступлення та додаткове погодження угоди про відступлення позичальником не потрібне. Умови такого відступлення встановлюються угодою між кредитором та третьою особою з додержанням вимог чинного законодавства. Позичальник не має права відступити свої права та обов`язки за цим договором третій особі.
Кредитор виконав зобов`язання з надання кредиту, перерахувавши на належний відповідачу поточний рахунок грошові кошти в сумі 8 326 130, 12 грн, що підтверджується меморіальним ордером № 38949 від 06.12.2019 (т. 1 а.с. 25).
Також, 06.12.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Завод «Будінвест» (іпотекодавець) та Акціонерним товариством «Акціонерний банк «Радабанк» (іпотекодержатель) було укладено іпотечний договір № 23019/ЮКР/0-І-1/02-1, відповідно до умов якого, цей договір є договором наступної іпотеки та забезпечує вимоги іпотекодержателя, що випливають з кредитного договору №23019/ЮКР/0 від 06.12.2019, а також усіх додаткових угод до нього, які можуть бути укладені до закінчення строку дії кредитного договору №23019/ЮКР/0 від 06.12.2019, укладеного між іпотекодержателем та іпотекодавцем, за умовами якого іпотекодержатель надає іпотекодавцю кредит у вигляді відновлювальної відкличної кредитної лінії з лімітом кредитування у сумі 8 400 000, 00 грн на строк по 04.12.2020 та на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності, цільового характеру використання, а іпотекодавець зобов`язується повернути кредит, сплатити нараховані проценти, комісію та штрафні санкції в строки та на умовах, передбачених основним договором та цим договором (т. 1 а.с. 26-37).
Згідно з п.1.3 договору іпотеки ринкова вартість предмета іпотеки згідно звіту з незалежної оцінки майна, виконаного Приватним підприємством «Діалог» станом на 03.12.2019 складає 13 009 481, 00 грн.
Відповідно до п.4.1.4 договору іпотеки іпотекодавець зобов`язався без отримання попередньої письмової згоди іпотекодержателя не відчужувати предмет іпотеки у будь-який спосіб та не обтяжувати його зобов`язаннями з боку третіх осіб (зокрема, не передавати його в спільну діяльність, оренду, найом, лізинг, не передавати в наступну іпотеку тощо), не видавати довіреності на користування та розпорядження предметом іпотеки, а також не виступати поручителем за третіх осіб.
У відповідності до п. 7.2 договору іпотеки передбачено, що у разі порушення іпотекодавцем умов п.4.1.2, 4.1.3, 4.1.4, 4.1.8, 4.1.10, 4.1.11, 4.1.12 цього договору іпотекодавець зобов`язаний сплатити іпотекодержателю штраф у розмірі 25% від вартості предмета іпотеки, визначеної п.1.3 цього договору, за кожний випадок.
26.06.2020 між Акціонерним товариством «АБ «Радабанк» (первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Фінекс-Капітал», що діє від власного імені, в інтересах та за рахунок активів Пайового закритого недиверсифікованого венчурного інвестиційного фонду «Стаксель» (новий кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги № ВПВ-26/06/20-Ст, відповідно до умов якого, в порядку та на умовах визначених цим договором первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор зобов`язаний сплатити на користь первісного кредитора ціну договору та прийняти в повному обсязі належні первісному кредитору права вимоги до боржника, іпотекодавця та поручителя за кредитним договором та договором забезпечення, включаючи права вимоги до правонаступників боржника, іпотекодавця та поручителя, , їх спадкоємців, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржника, іпотекодавця та поручителя або які зобов`язані виконати їх обов`язки, за кредитним договором та договорами забезпечення, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, щодо належного виконання боржником, іпотекодавцем та поручителем зобов`язань за кредитним договором та договорами забезпечення, сплати заборгованості та/або процентів, та/або комісій, та/або пені, та/або штрафів, та/або неустойки, в тому числі право нарахування яких виникло у первісного кредитора до укладання цього договору, передачі предметів забезпечення (іпотеки) в рахунок виконання зобов`язань за кредитним договором та договорами забезпечення, в тому числі права сторони/учасника в будь-яких судових та виконавчих провадженнях, а також права процесуального правонаступництва по всіх судових справах та провадженнях, що існують або можуть виникнути в майбутньому (т. 1 а.с. 38-47).
Відповідно до п.1.4. договору, керуючись положеннями статті 6 ЦК України, за взаємною домовленістю сторони встановили, що права вимоги за кредитним договором та договорами забезпечення, розповсюджується в повному обсязі включаючи: право нового кредитора нараховувати та вимагати сплати процентів, комісії, неустойки, штрафів, пені за весь час прострочення боржником та/або іпотекодавцем, та/або поручителем своїх зобов`язань відповідно до умов кредитного договору та договорів забезпечення, за весь час дії кредитного договору та договорів забезпечення, в тому числі і до моменту укладання цього договору.
Згідно з п. 3.1 договору визначено, що за відступлення права вимоги, в обсязі встановленому п.1.3 цього договору, новий кредитор сплачує первісному кредитору ціну договору (вартості відступлених прав) за домовленістю сторін у розмірі 9 238 656, 49 грн.
26.06.2020 позивачем було здійснено повну оплату за договором відступлення права вимоги № ВПВ-26/0б/20-Ст від 26.06.2020, що підтверджується платіжним дорученням №1 від 26.06.2020 (т. 1 а.с. 48). 
Додатком № 1, який є невід`ємною частиною договору, слугує перелік документів, що підтверджують наявність у первісного кредитора прав вимоги, а також інші документи, що передаються новому кредитору (т. 1 а.с. 45-46).
26.06.2020 актом приймання-передачі прав вимоги, первісний кредитор передав, а новий кредитор прийняв право вимоги, в тому числі за кредитним договором № 23019/ЮКР/0 від 06.12.2019 (т. 1 а.с. 55).
Крім того, 26.06.2020 між Акціонерним товариством «АБ «Радабанк» (первісний іпотекодержатель) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Фінекс-Капітал», що діє від власного імені, в інтересах та за рахунок активів Пайового закритого недиверсифікованого венчурного інвестиційного фонду «Стаксель» (новим іпотекодержатель) було укладено договір про відступлення прав за іпотечним договором № 23019/ЮКР/0-І-1/02-1 від 06.12.2019, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дубовенко В.О. та зареєстрований в реєстрі за № 358 (т.1 а.с. 49-52).
Відповідно до п.1.5. договору про відступлення прав за іпотечним договором, новий іпотекодержатель одержує право (замість первісного іпотекодержателя) вимагати від іпотекодавця належного виконання всіх зобов`язань за договором іпотеки, оскільки новий іпотекодержатель набуває статусу іпотекодержателя за договором іпотеки, що забезпечує виконання боржником його зобов`язань за кредитним договором.
Згідно з п.2.1. договору про відступлення прав за іпотечним договором, права за договором іпотеки вважаються переданими (відступленими) з моменту підписання та нотаріального посвідчення цього договору, але не раніше ніж з визначеного договором відступлення моменту переходу від первісного іпотекодержателя до нового іпотекодержателя прав вимоги, що є предметом договору відступлення.
Відповідно до п. 2.2. договору про відступлення прав за іпотечним договором передбачено, що з моменту передання (відступлення) прав за договором іпотеки, новий іпотекодержатель замінює первісного іпотекодержателя у правовідносинах, які склалися між ним та іпотекодавцем за договором іпотеки.
Листом від 16.07.2020 вих. №1607 позивачем було повідомлено відповідача про заміну кредитора у зобов`язанні та про платіжні реквізити для погашення кредиту, сплати процентів та інших платежів (т.1 а.с. 56).
Позивач зазначає, що відповідач в порушення умов договору іпотеки та Закону України «Про іпотеку», вчинив дії по передачі майна, що входить до складу предмета іпотеки, в оренду третім особам, без отримання письмової згоди іпотекодержателя.
Так, з Державного реєстру судових рішень позивачу стало відомо, що Господарським судом Харківської області з 04.12.2020 розглядається справа № 922/3937/20 за позовом ТОВ «Сервісна компанія «Скат» до ТОВ «Завод «Будінвест» про розірвання договору та стягнення коштів. При цьому, відповідач не отримував, а позивач не надавав згоди на укладення договору оренди. Попередній іпотекодержатель (АТ «АБ «Радабанк») також не надавав згоди відповідачу на укладення договору оренди, на підтвердження чого надано лист АТ «АБ «Радабанк» № 610/3/41-4-1 від 15.07.2020 (т. 1 а.с. 63).
07.12.2020 представник позивача звернувся до ТОВ «Сервісна компанія «"Скат» із адвокатським запитом про предмет, підставу та суму позову у справі № 922/3937/20 (т. 1 а.с. 57).
У відповідь TOB «Сервісна компанія «Скат» листом від 10.12.2020 №3 повідомило, що предметом позову у справі є розірвання договору оренди нежитлових приміщень (нежитлової будівлі літ «А/1-2», яка знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Велозаводська, 1) №Апп 9.20 від 07.09.2020 та стягнення збитків (т. 1 а.с. 58).
Позивач вказує, шо оскільки відповідачем було порушено умови п. 4.1.4. договору іпотеки, він змушений звернутись до суду з даним позовом про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 25 % від вартості предмета іпотеки, який в даному випадку складає 3 252 370, 25 грн.
Рішенням Господарського суду Харківської області від 22.03.2021, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 19.07.2021, позов задоволено повністю. Стягнуто з відповідача на користь позивача 3 252 370, 25 грн штрафу, судовий збір у розмірі 48 785, 55 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 21000, 00 грн.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06.12.2021 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод «Будінвест» задоволено частково. Рішення Господарського суду Харківської області від 22.03.2021 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 19.07.2021 у справі № 922/4019/20 скасовано, справу передано на новий розгляд до Господарського суду Харківської області.
Мотивуючи зазначену постанову суд зазначив, що висновки судів попередніх інстанцій про те, що відповідач без отримання попередньої згоди іпотекодержателя уклав договір оренди саме того нерухомого майна, яке є предметом іпотеки, є передчасними та необґрунтованими, оскільки:
- суди першої та апеляційної інстанцій під час вирішення спору у справі, що розглядається, обмежились посиланням на судове рішення у справі № 922/3937/20, судами взагалі не досліджувались обставини справи, необхідні для вирішення спору у даній справі.
- судами попередніх інстанцій залишено поза увагою та взагалі не надано оцінки тому факту, що предмет іпотеки, визначений у п.1.2. - договору іпотеки, є складним (таким, що складається з декількох складових): а саме з предмету іпотеки - 1, предмету іпотеки - 2, предмету іпотеки - 3, предмету іпотеки - 4, предмету іпотеки - 5.
Так, у договорі іпотеки, в якості предмета іпотеки - 3, зокрема, вказана нежитлова будівля літ. «А/1-2», площею 1675,9 кв.м.за адресою м. Харків, вул. Велозаводська, 1, розташована на земельній ділянці за кадастровим номером 6310138500:12:004:0023, загальною площею 9,1414 га. Однак, в судовому рішенні у справі № 922/3937/20, об`єктом оренди є нежитлове приміщення виробничої будівлі літ. «А/1-2» площею 209,0 кв.м.
Крім того, Верховним Судом відзначено, що під час встановлення факту порушення прав позивача (та визначення розміру штрафу за таке порушення) судами попередніх інстанцій в оскаржуваних рішеннях не було надано належної оцінки, доводам відповідача погашення ним зобов`язань за кредитним договором, тому факту, що в іпотеку надано 5 будівель загальною площею 8145,4 кв.м.,  а об`єктом оренди є приміщення площею 209,0 кв.м. (розташування яких в будівлях, що входять до предмета іпотеки судами не встановлено), тоді як штраф розрахований з вартості всіх 8145,4 кв.м.
Верховний Суд зазначав, що під час ухвалення оскаржуваних рішень суди також не надали обґрунтованого тлумачення змісту пункту 4.1.4 та 7.2 договору іпотеки, та їх взаємозв`язку.
За наслідками нового розгляду, рішенням Господарського суду Харківської області від 19.07.2022 у справі № 922/4019/20 в задоволенні позову відмовлено у повному обсязі.
Господарський суд мотивуючи зазначене рішення вказав, що з матеріалів справи не вбачається належних доказів, що приміщення, які були надані в оренду, знаходяться саме в будівлі, яка була надана в іпотеку.
Суд першої інстанції, виходив з того, що відповідно до договору оренди № Апп 9.20 від 07.09.2020, зокрема п. 2.1. сторонами було погоджено, що вступ орендаря у користування нежитловим приміщенням настає після підписання акта прийому-передачі нежитлових приміщень. Разом з тим, відповідно до акту прийому-передачі від 07 вересня 2020 року визначено, що вказаний акт є додатком до договору № Апп 9.20 оренди нежитлових приміщень від 2 вересня 2020 року. Вказане за висновком суду, свідчить про фактичне не передання нежитлового приміщення виробничої будівлі літ. «А/1-2» площею 209,0 кв.м.
Також, суд дійшов висновку про те, що відповідач був обізнаний про заміну кредитора з 25.09.2020,  оскільки позивачем на підтвердження направлення повідомлення щодо заміни кредитора (лист від 16 липня 2020 вих. №1607), надано лише фіскальний чек, з якого неможливо достеменно пересвідчитись, що на адресу відповідача направлялась саме вказане повідомлення.

При перегляді рішення місцевого господарського суду із врахуванням меж апеляційного перегляду згідно положень статті 269 ГПК України, колегія суддів апеляційного господарського суду виходить з наступного.
У відповідності до ч. 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підстави виникнення цивільних прав та обов`язків виникають з договорів та інші правочинів.
Згідно з п. 3 ч. 1 статті 174 ГК України встановлено, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.
Відповідно до статті 6, 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладені договору, в виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За змістом ч. 1 статті 629 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених   статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Викладене кореспондується зі змістом ч. 2, 3 статті 180 ГК України, згідно з якою господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх істотних умов. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.
У відповідності до ч. 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Таким чином, беручи до уваги приписи наведених статей, сторони, укладаючи кредитний договір, погодили всі істотні умови договору.
Статтею 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Згідно з ч. 1 статті 513 ЦК України встановлено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Відповідно до статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі статтею 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Так, за загальним правилом відступлення права вимоги здійснюється без згоди боржника, оскільки не погіршує становище останнього та не зачіпає його інтересів. Тобто, заміна кредитора у зобов`язанні не впливає на характер, обсяг та порядок виконання боржником своїх обов`язків, а особа кредитора, на користь якої повинно бути здійснене таке виконання, не має істотного значення для боржника, оскільки внаслідок відступлення права вимоги відбувається заміна кредитора у конкретному зобов`язанні, а не заміна сторони в договорі.
Тобто, після укладення між Акціонерним товариством «АБ «Радабанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Фінекс-Капітал», що діє від власного імені, в інтересах та за рахунок активів Пайового закритого недиверсифікованого венчурного інвестиційного фонду «Стаксель» договору про відступлення права вимоги, ТОВ «Завод "Будінвест» - продовжило залишатися зобов`язаною особою за договором іпотеки № 23019/ЮКР/0-І-1/02-1 від 06.12.2019.
Колегія суддів звертає увагу, що умовами договору не передбачено обов`язкової згоди боржника на заміну кредитора у зобов`язанні, у зв`язку з чим, в даному випадку направлення повідомлення чи ні, немає значення для вирішення спору.
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У відповідності до приписів статей 572, 575 ЦК України та статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це окремий вид застави, вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Закон України «Про іпотеку» є спеціальним законом щодо врегулювання правовідносин з приводу іпотечного майна, а положення статті 17 цього Закону містить виключний перелік підстав припинення іпотеки, аналогічний із закріпленим у статті 593 ЦК України.
Отже, відповідно до статті 593 ЦК України, статей 3, 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека, як забезпечувальне зобов`язання, що має похідний характер від основного зобов`язання, зокрема, припиняється у разі припинення виконанням зобов`язання, виконання якого забезпечене іпотекою.
В той же час, главою 50 ЦК України визначені умови припинення зобов`язання. Так, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (ч. 1 статті 598 ЦК України). Однією з таких підстав, встановлених законом, є виконання, проведене належним чином (стаття 599 ЦК України).
За належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором припиняється як це зобов`язання, так і зобов`язання за договором іпотеки, яке є похідними від основного зобов`язання.
Позивач вказує, що станом на теперішній час відповідач має заборгованість за кредитним договором.
Відповідач в свою чергу заперечує наявність заборгованості та вказує, що умови кредитного договору виконано у повному обсязі. Крім того, зауважує, що в провадження Господарського суду Харківської області розглядається справа № 922/4482//21 про визнання відсутнім права іпотеки та скасування держреєстрації, Позовні вимоги саме і обґрунтовані повним виконанням ТОВ «Завод «Будінвест» зобов`язань за кредитним Договором №23019/ЮКР/0 від 06.12.2019, наслідком чого є припинення обтяження нерухомого майна за іпотечним договором №23019/ЮКР/0-І-1/02-1 від 06.12.2019.
Колегія суддів проаналізувавши доводи сторін, дійшла висновку, що на час укладання договору оренди, відповідач мав заборгованість по кредиту, у зв`язку з чим, діючими були як кредитний договір так і договір іпотеки.

Згідно з статтею 9 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець має право володіти та користуватись предметом іпотеки   відповідно до його цільового призначення, якщо інше не встановлено цим Законом. Іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя передавати предмет іпотеки в оренду.
Отже, Законом України «Про іпотеку» законодавець передбачив обмеження іпотекодавця у праві власності на своє майно, а саме: у праві розпорядження іпотечним майном.
В даному випадку така заборона прямо передбачена і в Іпотечному договорі і в Законі України «Про іпотеку».
У даній справі причиною виникнення спору стало питання наявності чи відсутності підстав для покладення на відповідача штрафу, у зв`язку з передачею в оренду частини нерухомого майна, яке знаходиться в іпотеці, без згоди іпотекодержателя, що є порушенням п. 4.1.4 договору іпотеки та положень Закону України «Про іпотеку».
Відповідно до ч. 1 статті 5 Закону України «Про іпотеку» визначено, що предметом іпотеки можуть бути один або декілька об`єктів нерухомого майна.
Колегія суддів зазначає, що в даному випадку предмет іпотеки є складним та складається з декількох об`єктів нерухомого майна, а саме: предмета іпотеки - 1, предмета іпотеки - 2, предмета іпотеки - 3, предмета іпотеки - 4 та предмета іпотеки – 5.
Так відповідно до п. 1.2 іпотечного договору предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме:
нежитлова будівля літ. «Ф-1», загальною площею 449, 5 кв.м., що знаходиться за адресою: Харківська обл., м. Харків, вул. Велозаводська, буд. 1, який розташований на земельній ділянці з кадастровим номером 6310138500:12:004:0023 загальною площею 9,1414 га (предмет іпотеки -1);
нежитлова будівля літ. «Б/1-1», загальною площею 698,9 кв.м., що знаходиться за адресою: Харківська обл., м. Харків, вул. Велозаводська, буд. 1, який розташований на земельній ділянці з кадастровим номером 6310138500:12:004:0023 загальною площею 9,1414 га (предмет іпотеки -2);
нежитлова будівля літ. «А/1-2», загальною площею 1675, 9 кв.м., що знаходиться за адресою: Харківська обл., м. Харків, вул. Велозаводська, буд. 1, який розташований на земельній ділянці з кадастровим номером 6310138500:12:004:0023 загальною площею 9,1414 га (предмет іпотеки -3);
нежитлова будівля літ. «У-2», загальною площею 1606, 9 кв.м., що знаходиться за адресою: Харківська обл., м. Харків, вул. Велозаводська, буд. 1, який розташований на земельній ділянці з кадастровим номером 6310138500:12:004:0023 загальною площею 9,1414 га (предмет іпотеки -4);
нежитлова будівля літ. «Б-2», загальною площею 3714,2 кв.м., що знаходиться за адресою: Харківська обл., м. Харків, вул. Велозаводська, буд. 1, який розташований на земельній ділянці з кадастровим номером 6310138500:12:004:0023 загальною площею 9,1414 га (предмет іпотеки -5).
Згідно з п. 4.1.4 іпотечного договору іпотекодавець зобов`язаний без отримання попередньої письмової згоди від іпотекодержателя не відчужувати предмет іпотеки будь-який спосіб та не обтяжувати його зобов`язаннями з боку третіх осіб (зокрема, не передавати його в спільну діяльність, оренду, найом, лізинг, не передавати в наступну іпотеку тощо), не видавати довіреності на користування та розпорядження предметом іпотеки, а також не виступати поручителем за третіх осіб.
Відповідно до п. 7.2 договору іпотеки передбачено, що у разі порушення іпотекодавцем умов п.4.1.2, 4.1.3, 4.1.4, 4.1.8, 4.1.10, 4.1.11, 4.1.12 цього договору іпотекодавець зобов`язаний сплатити іпотекодержателю штраф у розмірі 25% від вартості предмета іпотеки, визначеної п.1.3 цього договору, за кожний випадок.
Так, п. 1.3. договору іпотеки ринкова вартість предмета іпотеки згідно звіту з незалежної оцінки майна, виконаного Приватним підприємством «Діалог» станом на 03.12.2019 складає 13 009 481, 00 грн.
Колегія суддів звертає увагу, що відповідальність визначена п. 7.2. договору іпотеки настає як за відчуження всього предмету іпотеки, так і за передачу його частини, адже ані умови іпотечного договору, ані норми Закону України «Про іпотеку» не містять умов, які б дозволяли іпотекодавцю розпоряджатись своїм майном переданим в іпотеку частково.
Крім того,  відповідно до ч. 4 статті 230 ГК України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості робіт, послуг).
У зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції констатує, що вірним є розрахунок штрафних санкцій за невиконання п. 4.1.4. іпотечного договору у розмірі 25% від вартості предмета іпотеки (13 009 481, 00 - 25% = 3 252 370, 25).
Водночас, для накладення такої міри відповідальності як штраф, позивачем повинно бути доведено, що відповідач в порушення умов договору передав в оренду нерухоме майно яке є предметом іпотеки.
Так, у договорі іпотеки, в якості предмета іпотеки - 3, зокрема, вказана нежитлова будівля літ. «А/1-2», площею 1675,9 кв.м. за адресою м. Харків, вул. Велозаводська, 1, розташована на земельній ділянці за кадастровим номером 6310138500:12:004:0023, загальною площею 9,1414 га.  
Разом з тим, в рішенні Господарського суду Харківської області у справі № 922/3937/20, вказано, що об`єктом оренди є нежитлове приміщення виробничої будівлі літ. «А/1-2» площею 209,0 кв.м.
Вказана інформація зазначена і у копії договору оренди та в акті приймання-передачі орендованих приміщень, які надані суду позивачем, в якості доказу на підтвердження обставин укладення відповідачем договору оренди.
Таким чином, предмет іпотеки - 3 співпадає з об`єктом оренди за технічною назвою будівлі (літ. «А/1-2») та адресою (м. Харків, вул. Велозаводська, 1), але не співпадає за типом нерухомості, а саме: в іпотечному договорі вказано «предмет іпотеки – 3» – нежитлова будівля, однак у копії договору оренди та судовому рішенні у справі № 922/3937/20 «об`єкт оренди» - нежитлове приміщення виробничої будівлі. 
Крім того, предмет іпотеки – 3 має загальну площу 9,1414 га, однак об`єкт оренди складає - 209,0 кв.м. З іншими предметами іпотеки об`єкт оренди за цими показниками також не співпадає.
Позивачем ні під час першого розгляду справи у Господарському суді Харківської області, ні під час нового розгляду справи № 922/4019/20 не надано до матеріалів справи: ані технічного паспорту на об`єкт оренди/іпотеки, ані інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна.
А отже, встановити кадастровий номер земельної ділянки, на якій розташовані приміщення, що є об`єктом оренди та його співпадіння з земельною ділянкою, на якій розташований предмет іпотеки – 3, а також реєстраційні номери вищезазначених об`єктів нерухомості не вбачається можливим.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів про те, що приміщення, які були надані в оренду, знаходяться саме в будівлі, яка була надана в іпотеку, 

Щодо доводів апелянта про те, що судом першої інстанції, в порушення норм законодавства не було з`ясовано про наявність технічного паспорту на виробничий будинок літ. «А-1/2» за адресою: м. Харків, вул. Велозаводська, 1 у відповідача та не вчинено заходів щодо витребування цього доказу у відповідача, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.
Згідно зі статтею 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до статті 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.
Слід зауважити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17, від 29.11.2021 у справі № 910/11215/20).
Приймаючи до уваги наведене, враховуючи, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, а обов`язок (тягар) доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини, колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що судом першої інстанції, в порушення норм законодавства не було з`ясовано про наявність технічного паспорту на виробничий будинок літ. «А-1/2» за адресою: м. Харків, вул. Велозаводська, 1 у відповідача та не вчинено заходів щодо витребування цього доказу у відповідача, адже, саме позивач повинен був надати зазначені докази або заявити клопотання про їх витребування.

Колегія суддів також не приймає доводи апелянта про порушення судом першої інстанції норм процесуального права в частині відмови у задоволенні клопотання про відкладення підготовчого засідання, виходячи з наступного.
За статтею 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд здійснює правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до положень ч. 1, 2, 4 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.
При цьому, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Передбачене ч. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain) від 07.07.1989).
Право учасників справи брати участь у судових засіданнях закріплено у п. 2 ч. 1 статті 42 ГПК України.
Відповідно до ч. 2 статті 42 ГПК України на учасників справи покладені обов`язки, зокрема: 1) виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; 3) з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; 5) надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; 6) виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.
Згідно з ч. 1 статті 177 ГПК України визначено, що завданнями підготовчого провадження є: 1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; 2) з`ясування заперечень проти позовних вимог; 3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; 4) вирішення відводів; 5) визначення порядку розгляду справи; 6) вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.
Для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання. Дата і час підготовчого засідання призначаються суддею з урахуванням обставин справи і необхідності вчинення відповідних процесуальних дій (стаття 181 ГПК України).
З матеріалів справи вбачається, що ухвала суду від 20.06.2022 була направлена на адресу позивача, водночас, 11.07.2022 на адресу суду від представника позивача надійшла заява про відкладення підготовчого засідання у справі № 922/4019/20 призначеного на 12.07.2022 о 10:30 год. на іншу дату.
Підстави відкладення підготовчого засідання визначені у ч. 2 статті 183 ГПК України, згідно з якою суд відкладає підготовче засідання в межах визначеного цим Кодексом строку підготовчого провадження у випадках: 1) визначених ч. 2 статті 202 цього Кодексу; 2) залучення до участі або вступу у справу третьої особи, заміни неналежного відповідача, залучення співвідповідача; 3) в інших випадках, коли питання, визначені ч. 2 статті 182 цього Кодексу, не можуть бути розглянуті у даному підготовчому засіданні.
Рада судді України у рішенні від 24.02.2022 № 9 наголосила, що навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану робота судів не може бути припинена, тобто не може бути обмежено конституційне право людини на судовий захист.
При цьому зміни до ГПК України в частині строків розгляду справи внесені не були, а отже, справа мала біти розглянута судом із дотриманням принципів господарського судочинства.
Явка представників сторін у судове засідання обов`язковою судом не визнавалась. Обізнаність представника позивача про судовий розгляд, факт подання ним клопотання, вказує про наявність можливості письмово висловити свою позицію відносно предмета спору.
Відкладення розгляду справи є правом суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Враховуючи викладене, колегія судді не вбачає порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Беручи до уваги зазначене, доводи скаржника про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права під час прийняття оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає. 
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі Проніна проти України (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджені обставини, що мають значення для справи, а викладені в оскаржуваному рішенні висновки відповідають фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Фінекс-Капітал», що діє від власного імені, в інтересах та за рахунок активів Пайового закритого недиверсифікованого венчурного інвестиційного фонду «Стаксель» задоволенню не підлягає, а рішення Господарського суду Харківської області від 19.07.2022 у справі № 922/4019/20 підлягає залишенню без змін.
З огляду на те, що апеляційна скарга залишається без задоволення, відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати за її подання покладаються судом на скаржника.
Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281 - 284 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд. -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Фінекс-Капітал», що діє від власного імені, в інтересах та за рахунок активів Пайового закритого недиверсифікованого венчурного інвестиційного фонду «Стаксель» залишити без задоволення
Рішення Господарського суду Харківської області від 19.07.2022 у справі № 922/4019/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строки оскарження постанови апеляційного господарського суду передбачені  статтями 286-289 ГПК України.
Повний текст постанови складено та підписано 01.12.2022.

Головуючий суддя                                                                    І.А. Шутенко

Суддя                                                                                           М.М. Слободін  

Суддя                                                                                           Н.В. Гребенюк