ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/11471/20                                                         Суддя (судді) першої інстанції: Кузьменко В.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  21 листопада 2022 року                                                                 м. Київ
          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді                                                             Коротких А.Ю.,
суддів                                                                                Сорочка Є.О.,
                                                                                          Федотова І.В.,
при секретарі                                                                      Дмитренко К.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 грудня 2021 року у справі за адміністративним позовом Державного підприємства «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-
В С Т А Н О В И В :
ДП «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 грудня 2021 року адміністративний позов задоволено частково: визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 18 грудня 2019 року №00004770502, №00004790502 та від 21 лютого 2020 року №0194890409. В іншій частині адміністративного позову відмовлено.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, Головне управління ДПС у м.Києві звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову. Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення неповно досліджено обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовано норми матеріального права.
Заслухавши учасників справи, суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у м. Києві від 18 грудня 2019 року №00004790502 за порушення підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16, пунктів 49.1, 49.2, підпункту 49.18.1 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України, на підставі пункту 120.1 статті 120 Податкового кодексу України до ДП «ЦСЕНСМ» застосовано штрафні санкції за платежем податок на додану вартість у розмірі 1 020,00 грн.
Відповідно до податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у м. Києві від 18 грудня 2019 року №00004770502 за порушення пункту 185.1 статті 185, пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України, на підставі пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України ДП «ЦСЕНСМ» збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 3 116 553,00 грн.
Відповідно до податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у м. Києві від 18 грудня 2019 року №00004780502 за порушення пункту 44.6 статті 44, пункту 85.2 статті 85 Податкового кодексу України, на підставі пункту 121.1 статті 121 Податкового кодексу України до ДП «ЦСЕНСМ» застосовано штрафні санкції за платежем адміністративні штрафи у розмірі 510,00 грн.
Вказані податкові повідомлення-рішення прийняті на підставі акта від 21 листопада 2019 року №169/26-15-05-02-01-14/37884028 про результати документальної позапланової виїзної перевірки ДП «ЦСЕНСМ» (далі по тексту - акт перевірки 1).
Крім того, відповідно до податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у м. Києві від 21 лютого 2020 року №0194890409 встановлено порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування, визначених пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України та згідно з пунктом 120.1 статті 120 цього Кодексу,
за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування на 15 і менше календарних днів на суму податку на додану вартість 1 645 405,92 грн. до ДП «ЦСЕНСМ» застосовано штраф у розмірі 164 540,61 грн.;
за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування від 16 до 30 календарних днів на суму податку на додану вартість 965 606,48 грн. до ДП «ЦСЕНСМ» застосовано штраф у розмірі 193 121,30 грн.;
за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування від 31 до 60 календарних днів на суму податку на додану вартість 229 913,70 грн. до ДП «ЦСЕНСМ» застосовано штраф у розмірі 68 974,12 грн.; всього у розмірі 426 636,04 грн.
Вказане податкове повідомлення-рішення прийняте на підставі акта від 20 січня 2020 року №862/26-15-04-09-20/37884028 про результати камеральної перевірки своєчасності реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних ДП «ЦСЕНСМ» (далі по тексту - акт перевірки 2).
Позивач, не погоджуючись із зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями, звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Як було зазначено судом першої інстанції, в акті перевірки 1 зафіксовано наступні порушення позивачем:
пункту 185.1 статті 185, пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України в частині заниження податку на додану вартість за вересень 2019 року на суму 2 077 702,00 грн.;
підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16, пунктів 49.1, 49.2, підпункту 49.18.1 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України в частині неподання декларації з податку на додану вартість за вересень 2019 року;
пункту 44.6 статті 44, пункту 85.2 статті 85 Податкового кодексу України в частині ненадання документів, які підтверджують здійснення фінансово-господарських операцій.
Відповідно до пункту 49.1 статті 49 Податкового кодексу України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.
Пункт 49.2 статті 49 Податкового кодексу України встановлює, що платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є.
Згідно з підпунктом 49.18.1 пункту 49.18 статі 49 Податкового кодексу України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.
Як зазначено у пункті 203.1 статі 203 Податкового кодексу України, податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.
Відповідно до пункту 120.1 статі 120 Податкового кодексу України неподання (крім випадків, якщо податкова декларація не подається відповідно до пункту 49.2 статті 49 цього Кодексу) або несвоєчасне подання платником податків податкових декларацій (розрахунків), а також іншої звітності, обов`язок подання якої до контролюючих органів передбачено цим Кодексом, -
тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 340 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.
Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке порушення, -
тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.
Таким чином, неподання або несвочасне подання податкової декларації є підставою для накладення на платника податків штрафу в розмірі 1020 гривень у разі повторно вчинення протягом року такого порушення.
Як встановлено в акті перевірки 1 та визначено позивачем, на момент проведення перевірки ДП «ЦСЕНСМ» не подавало податкової декларації з податку на додану вартість за вересень 2019 року; фактично така податкова декларація подана 28 листопада 2019 року, що є підставою для застосування штрафу на підставі пункту 120.1 статі 120 Податкового кодексу України.
Разом із цим, штраф застосований до позивача у розмірі 1 020,00 грн., у зв`язку із вчиненням ДП «ЦСЕНСМ» такого порушення повторно протягом року.
Однак, відповідач не надав суду будь-яких доказів, які б свідчили, що протягом 2019 року ДП «ЦСЕНСМ» притягалось до відповідальності за порушення у вигляді неподання або несвоєчасного подання податкової звітності, зокрема доказів наявності чинного рішення про застосування відповідного штрафу, з урахуванням чого суд першої інстанції доходить правильного висновку, що застосування до позивача штрафу у розмірі 1 020,00 грн. не підтверджується матеріалами справи та є протиправним.
Отже, податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у м. Києві від 18 грудня 2019 року №00004790502 є протиправним та підлягає скасуванню.
Висновки акта перевірки про порушення позивачем пункту 185.1 статті 185, пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України та заниження податку на додану вартість за вересень 2019 року на суму 2 077 702,00 грн. мотивовані неподанням податкової декларації з податку на додану вартість за вересень 2019 року та невідображенням показників податкових зобов`язань за цей період, з посиланням на дані Єдиного реєстру податкових накладних.
За визначенням підпункту 14.1.179 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податкове зобов`язання - це загальна сума податку на додану вартість, одержана (нарахована) платником податку в звітному (податковому) періоді.
Відповідно до пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України та постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України.
Як визначено у пункті 187.1 статті 187 Податкового кодексу України, датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг, згідно положень, вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню; б) дата відвантаження товарів.
Відповідно до пункту 188.1 статті 188 Податкового кодексу України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів.
Донараховуючи позивачу суму податку на додану вартість, відповідач використав відповідні суми податку на додану вартість Єдиного реєстру податкових накладних згідно податкових накладних, виписаних ДП «ЦСЕНСМ» контрагентам-покупцям.
Однак, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, всупереч вимогам статей 72, 74 КАС України, не надав суду доказів, які б підтверджували здійснення позивачем оподатковуваних операцій з податку на додану вартість за вересень 2019 року та відповідні суми податку на додану вартість, зокрема податкових накладних ДП «ЦСЕНСМ» чи інформацію з Єдиного реєстру податкових накладних.
Крім того, під час визначення суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість відповідач проігнорував визначений у статті 200 Податкового кодексу України порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України.
Так, відповідно до пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом (пункту 200.2 статті 200 Податкового кодексу України).
Проте, відповідач не досліджував питання формування позивачем суми податкового кредиту з податку на додану вартість за вересень 2019 року, що свідчить про помилковість розрахунків відповідача.
Докази того, що різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду за вересень 2019 року має позитивне значення та становить саме 2 077 702,00 грн., у справі відсутні.
Враховуючи викладене, збільшення ДП «ЦСЕНСМ» суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 3 116 553,00 грн. є протиправним, а податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у м. Києві від 18 грудня 2019 року №00004770502 підлягає скасуванню.
Щодо питання правомірності висновків акта перевірки 2 щодо порушення позивачем граничних строків колегія суддів зазначає наступне.
В акті перевірки 2 зафіксовано, що ДП «ЦСЕНСМ» порушило граничні строки реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, складених протягом вересня та жовтня 2019 року, згідно наведеного переліку, від 5 до 37 календарних днів.
Згідно із пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Відповідно до положень пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку-продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:
для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;
для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.
У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.
Так, відповідно до пункту 1201.1 статті 120 Податкового кодексу України порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі: 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів; 20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів; 30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів.
Тобто, порушення граничного строку реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних є підставою для накладення на платника податку штрафу у відповідному розмірі.
Разом з тим, відповідач, на якого покладено тягар доказування відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, не надав суду будь-яких доказів на підтвердження висновків акта перевірки 2, у тому числі відповідних податкових накладних або розрахунків коригування, строк реєстрації яких порушено, та витяг з Єдиного реєстру податкових накладних, який підтверджує фактичні дати реєстрації.
Крім того, наявні у справі копії акта перевірки 2 та розрахунку штрафу не дають можливості встановити, які саме документи зареєстровані із порушенням - податкові накладні чи розрахунки коригування до податкових накладних.
Таким чином, застосування до позивача штрафних санкцій на підставі пункту 1201.1 статті 1201 Податкового кодексу України за порушення граничного строку, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, на думку колегії суддів, не підтверджується будь-якими доказами та є протиправним.
Отже, податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у м. Києві від 21 лютого 2020 року №0194890409 є протиправним і підлягає скасуванню.
Разом з тим, відповідно до частини першої статті 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Оскільки доводи та вимоги апеляційної скарги не стосуються рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог, то колегія суддів рішення суду у цій частині не переглядає.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідно до норм чинного законодавства та наявних у матеріалах справи доказів, адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 КАС України, суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 грудня 2021 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтями 329, 331 КАС України.

Головуючий суддя:                                                                      Коротких А.Ю.

Судді:                                                                                          Сорочко Є.О.

                                                                                                    Федотов І.В.
Повний текст виготовлено: 25 листопада 2022 року