Ухвала
01 листопада 2022 року
м. Київ
справа № 759/14620/20 
провадження № 61-8727ск22
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Черняк Ю. В. (суддя-доповідач), Воробйової І.А., Лідовця Р. А.,
розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 10 серпня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна подружжя; за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та визнання права особистої приватної власності,
ВСТАНОВИВ:
У серпні 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна подружжя. 
У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та визнання права особистої приватної власності.   
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 31 березня 2021 року зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та визнання права особистої приватної власності прийнято до провадження Святошинського районного суду м. Києва.
Об`єднано в одне провадження первісний позов  ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна подружжя та зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та визнання права особистої приватної власності, прийнятий до провадження Святошинського районного суду м. Києва.
Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано у порядку поділу майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 . У решті позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. 
Зустрічний позов  ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано у порядку поділу майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину автомобілю Kia Rio, 2012 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 . У решті позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. 
Постановою Київського апеляційного суду від 10 серпня 2022 року апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2021 року залишено без змін.  
07 вересня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 26 жовтня
2021 року та постановуКиївського апеляційного суду від 10 серпня 2022 року.
Ухвалою Верховного Суду від 19 вересня 2022 року касаційну скаргу залишено без руху для усунення недоліків, а саме: уточнення касаційної скарги у частині підстав, на яких вона подається; надіслання на адресу суду уточненої редакції касаційної скарги, та надання копій скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи, а також роз`яснено наслідки невиконання ухвали суду.
Заявником вимоги ухвали суду касаційної інстанції виконано.
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України. 
Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
Підставою касаційного оскарженнярішення Святошинського районного суду 
м. Києва від 26 жовтня 2021 року та постанови Київського апеляційного суду від 10 серпня 2022 року заявник зазначає неправильне застосування норм матеріального права, оскільки судами першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях застосовано норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 22 січня 2020 рокуу справі №711/2302/18, від 24 січня 2020 року у справі № 546/912/16-ц (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
Крім того, заявник указує на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, зокрема щодо застосування пункту 3 частини першої статті 57 СК України замість частин першої, другої статті 60 СК України. Також зазначає про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норм процесуального права у подібних правовідносинах, а саме: частин першої, другої статті 77 ЦПК України, частини першої статті 80 ЦПК України, частини першої статті 89 ЦПК України, частини першої статті 263 ЦПК України (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України).
ОСОБА_1 заявлено клопотання про зупинення дії рішення Святошинського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2021 року та постановиКиївського апеляційного суду від 10 серпня 2022 року до закінчення касаційного провадження.
Клопотання аргументовано тим, що оскаржуваними судовими рішеннями за  ОСОБА_2  визнано право власності на 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Дані рішення є підставою для реєстрації за  ОСОБА_2 права власності на це нежитлове приміщення із внесенням відповідного запису до Державного реєстру прав.  ОСОБА_2 може зареєструвати таке право власності у будь-який момент та здійснити відчуження цього об`єкту нерухомого майна. У разі скасування оскаржуваних судових рішень, ОСОБА_1 не зможе відновити свої порушені права та інтереси, так як це потребує звернення до суду із окремим позовом. З метою недопущення порушення прав, свобод та охоронюваних законом інтересів заявника внаслідок дії оскаржуваних судових рішень, а саме реєстрації за  ОСОБА_2 права власності на приміщення, неможливості їх повороту виконання у разі скасування, слід зупинити дію цих рішень на час касаційного розгляду.
Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.
Згідно з частиною першою статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.
Клопотання про зупинення виконання (дії) судового рішення має бути мотивованим, містити достатні та обґрунтовані підстави для зупинення виконання судового рішення, підтверджені певними доказами.
Вирішуючи питання про зупинення виконання (дії) судового рішення, суд касаційної інстанції враховує необхідність у цьому, зокрема, у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, та осіб, які не брали участі у справі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.
Отже, клопотання про зупинення виконання судового рішення має бути мотивованим та містити підстави для зупинення виконання судового рішення, підтверджені належними доказами. 
У клопотанні заявник повинен навести обґрунтування його вимог та довести, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для відновлення порушених прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, якщо воно буде скасоване.
Перевіривши доводи клопотання ОСОБА_1 про зупинення діїоскаржуваних судових рішень, колегія суддів вважає, що воно не підлягає задоволенню, оскільки заявником не наведено доводів, які дають підстави для висновку про необхідність такого зупинення, та не надано належних цьому доказів, а припущення заявника щодо дій, які можливо трапляться та/або не трапляться у майбутньому, до уваги судом не приймаються. Крім цього, оскарження судового рішення у касаційному порядку не є безумовною підставою для зупинення його дії. 
Касаційна скарга подана з дотриманням вимог статей 390 і 392 ЦПК України.
Наведені в касаційній скарзі доводи містять передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України підстави для відкриття касаційного провадження у справі.
З урахуванням наведеного касаційне провадження у цій справі необхідно відкрити.
Керуючись статтями 389, 390, 392, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна подружжя; за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та визнання права особистої приватної власності, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 10 серпня 2022 року.
Витребувати із Святошинського районного суду м. Києва цивільну справу
№ 759/14620/20.
У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення дії рішення Святошинського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2021 року та постанови Київського апеляційного суду від 10 серпня 2022 року до закінчення касаційного провадження відмовити. 
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
До відзиву необхідно додати докази надсилання відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                          Ю. В. Черняк
 
                                                                                                                      І. А. Воробйова
 
                                                                                                                      Р. А. Лідовець