КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Апеляційне провадження                                                             Доповідач- Ратнікова В.М.
№ 22-ц/824/3519/2022                                          
 
                                                          П О С Т А Н О В А
 
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
 
          м. Київ                                                                                          Справа № 752/24354/20
 
29 вересня 2022 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів  Судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого судді  - Ратнікової В.М.
суддів                      - Борисової О.В.    
                                - Левенця Б.Б.
при секретарі           -  Шпильовій Я.І.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Сацюка Віталія Валерійовича на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 09 листопада 2021 року, постановлене під головуванням судді Мазур Ю.Ю., у цивільній справі за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення права на частку у спільному майні,-
 
                                                 в с т а н о в и в:
 
04 грудня 2020 року ОСОБА_2 звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про припинення права на частку у спільному майні.
На обґрунтування позовних вимог зазначала, що 15 листопада 1985 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, який в подальшому було розірвано на підставі рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 18.10.2017 року. Зазначає, що за час перебування у шлюбі нею було набуто у особисту приватну власність квартиру за адресою:       АДРЕСА_1 . 
27.07.1994 року нею на підставі договору купівлі-продажу від 27.07.1994 року було відчужено  вказану квартиру, а за отримані в результаті даної угоди кошти в цей же день була придбана інша квартира за адресою: АДРЕСА_2 , квартира  АДРЕСА_2 . 
Також за час перебування в шлюбі була придбана інша квартира за адресою:    АДРЕСА_4 . 
Вказує на те, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 27.01.2020 року позов ОСОБА_1 було задоволено частково, визнано квартиру за адресою: АДРЕСА_4 , квартира  АДРЕСА_4 особистою приватною власністю ОСОБА_1 , в іншій частині позовних вимог відмовлено. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 відмовлено. 
В подальшому постановою Київського апеляційного суду вказане рішення було скасовано  в частині  поділу квартири АДРЕСА_2 та ухвалено в цій частині нове, яким квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , квартира  АДРЕСА_2 визнано спільною сумісною власністю. В порядку поділу спільного майна подружжя визнано за ОСОБА_1 право власності на 3/18% (3/100) квартири, а за ОСОБА_2 право власності на 96,82% (97/100) квартири. 
Зазначає, що спільне проживання з відповідачем  в спірній квартирі є неможливим через конфлікти які існують між сторонами. Крім того, наразі вона проживає  в цій квартирі зі своїи  цивільним чоловіком, а тому поселення додатково відповідача  в цю квартиру може негативно вплинути на її сімейне життя, так як в квартирі лише одна кімната. Разом з цим  зазначає, що у відповідача є інше житлоу м.Києві, а тому вона готова компенсувати відповідачу вартість його  частки  3/100 квартири, визначену експертом. Вказана частка є незначною.
З огляду на вище викладене, просила суд припинити право власності ОСОБА_1 на 3,18% (3/100) у праві спільної часткової власності на квартиру, загальною площею 56.18 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , виплативши йому грошову компенсацію вартості такої частки в розмірі 40 547,68 грн.
Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 09 листопада2021 рокупозов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення права на частку у спільному майні задоволено.
Припинено право власності ОСОБА_1 на 3,18% (3/100) у праві спільної часткової власності на квартиру, загальною площею 56,18 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
Грошову суму у розмірі 40 547,68 грн. згідно квитанції № 0.0.2035455608.1 від 01.03.2021 року, яка знаходиться на рахунку отримувача UA128201720355259002001, код отримувача 26268059, банк отримувача ДКСУ, у м. Києві, після набрання чинності судовим рішенням видати ОСОБА_1 , як компенсацію вартості 3,18% (3/100) частини квартири адресою: АДРЕСА_2 .
Визнано за ОСОБА_2 право власності на квартиру, загальною площею 56,18 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 в цілому.
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, 09 грудня 2021 року представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Сацюк Віталій Валерійович подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволення позовних вимог.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення постановлено судом першої інстанції з неправильним застосуванням  норми матеріального та процесуального права.
Зазначає, що для припинення частки у праві власності обов`язковим є наявність всіх умов, передбачених ч. 1 ст. 365 ЦК України, проте в оскаржуваному рішенні суд першої інстанції вказує лише дві обставини - наявність у відповідача іншого житла та несплата відповідачем комунальних послуг.
Стосовно наявності у відповідача  іншого житла зазначає, що  відповідач лише формально є власником квартири АДРЕСА_4 , оскільки фактично в  цій квартирі проживає його син з родиною. 
Зазначає, що відповідач фактично не має іншого житла в якому міг би повноцінно проживати. Окрім того, визначена судом вартість компенсації у розмірі 40547,68 грн. не є достатньою для придбання  відповідачем окремого житла.
Стосовно тверджень суду першої інстанції про те, що відповідач не сплачує комунальні послуги вкащує, що під час розгляду справи, представником відповідача зазначалось, що відповідач не має доступу до спірної квартири, а тому не користується житлово-комунальними послугами. Крім того, він позбавлений можливості навіть отримати квитанції, щоб мати змогу їх оплатити. Окрім того, судом першої інстанції були прийняті надані позивачем копії квитанцій, які містять інформацію щодо нарахованої вартості використаних житлово-комунальних послуг та проігноровано відсутність доказів оплати зазначених квитанцій позивачем.
Зазначає, що ОСОБА_2 вже давно порушує права відповідача на вільне користування власністю та не допускає ОСОБА_1 до їх спільної квартири. Позивач відхиляє всі пропозиції відповідача щодо спільного проживання в одній квартирі, посилаючись на наявність нового чоловіка та на особисту неприязнь до відповідача. 
Вказує на те, що після розірвання шлюбу позивачем змінено дверні замки, тому ключі від вхідних дверей, які наявні у відповідача не підходять до нових вхідних дверей квартири, а тому відповідач  позбавлений можливості вселитись до спільної квартири.
Звертає увагу, що судом першої інстанції було прийнято в якості доказ у справі  звіт про оцінку двокімнатної квартири загальною площею 56,18 кв.м., яка знаходиться за адресою:   АДРЕСА_2 . Даним звітом визначено вартість об`єкта оцінки, а саме- всієї спірної квартири, проте вартість частки, належної відповідачу, визначена позивачем самостійно.
В судовому засіданні представник відповідача   ОСОБА_1 адвокат Сацюк  Віталій Валерійович  повністю підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити. 
Представник позивачки ОСОБА_2 адвокат Кузів  Роман Васильович проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу- без задоволення. 
Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає  задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 27 липня 1994 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі - продажу. Відповідно до умов зазначеного договору ОСОБА_2 купила квартиру АДРЕСА_2 . (а.с. 11)
Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 27 січня 2020 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задоволено частково. 
Визнано квартиру за адресою: АДРЕСА_4 особистою приватною власністю ОСОБА_1 . 
В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
У задоволенні зустрічного позову  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ  спільного майна подружжя, відмовлено.
 Постановою Київського апеляційного суду від 26 серпня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 27 січня 2020 року в частині поділу квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення. 
Визнано квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_2 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . 
В порядку поділу спільного майна подружжя визнано за ОСОБА_1 право власності на 3,18% (3/100) квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 .
В порядку поділу спільного майна подружжя визнано за ОСОБА_2 право власності на 96,82% (97/100) квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідно до  звіту оцінювача ТОВ  " Карго логістіка"  Висоцької  Олени Миколаївни від 27.10.2020 року,  ринкова вартість двокімнатної квартири, загальною площею 56,18 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2   становить 1 275 084,00 грн. 
Відповідно до  копії квитанції  АТ КБ " ПриватБанк" № 0.0.2035455608.1 від 01.03.2021 року   ОСОБА_2   внесла на депозит  суду грошові кошти в сумі  40547,68 грн.
Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення права на частку у спільному майні, суд першої інстанції посилався на наявність визначених  ч.1 ст. 356 ЦК України  підстав для припинення права відповідача на належні йому  3/100 частини  квартири АДРЕСА_2 , відповідач забезпечений житлом у належній йому на праві власності  квартирі АДРЕСА_4 , частка його у спірній квартирі  є незначною , в даній квартирі він не проживає, її утриманням не займається, позивачкою внесені кошти на депозитний рахунок суду для  сплати відповідачу вартості його частки у спірній квартирі.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне. 
Згідно з частиною другою статті 321 ЦК України особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Статтею 365 ЦК України визначено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.
Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.
Аналіз положень статті 365 ЦК України дає підстави для висновку, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено за наявності будь-якої з передбачених пунктами 1-3 частини першої цієї статті підстав, які є самостійними, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.
Саме ця обставина є визначальною при вирішенні спорів про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.
Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 23 листопада 2016 року у справі № 6-1943цс16.
Втручання у право власності може бути виправданим згідно зі статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і буде відповідати усталеній прецедентній практиці Європейського суду з прав людини (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції», рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»), якщо воно здійснено: з метою врегулювання спору і врахування права власності іншого співвласника (суспільний інтерес); на підставі закону; з дотриманням вимог співмірності і пропорційності.
З досліджених судом першої інстанції  доказів вірно встановлено, що  частка  відповідача ОСОБА_1   у праві власності на квартиру АДРЕСА_2   становить 3/100, частка позивачки  ОСОБА_2 у вказаній квартирі становить - 97/100,  а тому   частка  відповідача у праві власності   на  дану квартиру в порівняні  з часткою позивача ОСОБА_2   є незначною. 
Також  обгрунтованим є висновок суду першої інстанції  про те, що  відповідач ОСОБА_1 забезпечений іншим житлом у м. Києві та припинення його права власності на частку у спірній квартирі не призведе до порушення його прав з огляду на те, що зареєстровану на праві власності за ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_4   рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 27 січня 2020 року  визнано його  особистою приватною власністю.
В апеляційній скарзі та в наданих в суді апеляційної інстанції поясненнях  представник відповідача ОСОБА_1 не заперечував ту обставину, що відповідач  в спірній квартирі не проживає та не утримує  вказане майно. Зазначав, що позивачка чинить  відповідачу  перешкоди в користуванні  спірною квартирою.
Доводи апеляційної скарги  представника відповідача  про те, що  для припинення права власності співвласника на частку у спільному майні обов`язковою є наявність всіх умов, передбачених ч. 1 ст. 365 ЦК України, проте в оскаржуваному рішенні суд першої інстанції вказує лише дві обставини- наявність у відповідача іншого житла та несплата відповідачем комунальних послуг, колегія суддів відхиляє, з огляду на наступне.
Як вже зазначалось раніше статтею 365 ЦК України визначено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.
Аналіз положень статті 365 ЦК України дає підстави для висновку, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено за наявності будь-якої з передбачених пунктами 1-3 частини першої цієї статті підстав, які є самостійними, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.
Отже, встановивши, що частка  відповідача у праві власності на квартиру АДРЕСА_2 становить 3/100, толі як частка позивачки становить 97/100 вказаної квартири, тобто є незначною, та він має інше житло, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованих висновків, що припинення права власності відповідача на спірну квартиру не завдасть йому істотної шкоди.
Доводи апеляційної скарги  про те, що відповідач фактично не має іншого житла в якому він міг би повноцінно проживати, колегія суддів відхиляє, оскільки судом першої та апеляційної інстанції  встановлено та не заперечується сторонами, що відповідач має  на праві власності інше житло, а саме: квартиру за адресою: АДРЕСА_4 .
Також колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги представника відповідача про те, що визначений судом розмір компенсації  вартості частки  відповідач у спірній квартирі  в сумі  40547,68 грн.  визначений невірно та є не є достатнім для придбання ним  окремого житла, з огляду на наступне. 
Разом з апеляційною скаргою представником відповідача   ОСОБА_1 адвокатом Сацюком Віталієм Валерійовичем  було подано клопотання  про призначення у даній справі судової  оціночно-будівельної експертизи для визначення вартості  частки  3/100 квартири за адресою : АДРЕСА_2 .
 У судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Пархоменко  Олена Олегівна підтримала подане  разом з апеляційною скаргою клопотання про призначення у справі  судової оціночно- будівельної експертизи, на вирішення якої просила поставити питання: Яка ринкова вартість частки 3/100 квартири за адресою: АДРЕСА_2 ? Проведення судової автотоварознавчої експертизи просила доручити  експертам  Київського науково- дослідного інституту судових експертиз ( м.Київ, вул. Смоленська,6).
Ухвалою Київського апеляційного суду від 10 лютого 2022 року клопотання представника відповідача  ОСОБА_1  адвоката  Сацюка Віталія  Валерійовича  про призначення у даній справі  судової оціночно- будівельної експертизи було задоволено.
Призначено у справі  судову оціночно- будівельнуекспертизу, проведення якої було доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (місто Київ, вул. Смоленська, 6. Поставлено перед експертами наступні  питання:
Яка ринкова вартість квартири за адресою:     АДРЕСА_2 ?
Яка ринкова вартість частки 3/100 квартири за адресою:     АДРЕСА_2 ?
Оплату вартості вказаної експертизи було покладено на відповідача  ОСОБА_1 .
04 серпня 2022 року до Київського апеляційного суду повернулись матеріали цивільної справи за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення права на частку у спільному майні у зв`язку з тим, що попередня оплата за проведення експертизи не проведена, а тому у відповідності до п. 1.13 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень дана цивільна справа повернулась до суду. 
З огляду на зазначене, доводи апеляційної скарги про  неправильність  визначення  вартості частки  відповідача у спірній квартирі  є безпідставними, так як не підтвердженні жодним доказом.
Доводи апеляційної скарги про те, що після розірвання шлюбу позивачем змінено  замки у вхідних дверях спірної квартири, а тому ключі від вхідних дверей, які наявні у відповідача не підходять до нових вхідних дверей і відповідач  позбавлений можливості вселитись до спільної квартири, колегія суддів відхиляє, оскільки питання щодо  наявності  у відповідача перешкод  у володінні та користуванні спільним майном не є предметом розгляду у даній справі. 
Відповідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів  вважає, що  рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 09 листопада 2021 року постановлено з дотриманням норм  матеріального  та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Сацюка Віталія Валерійовича.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -
 
п о с т а н о в и в:
 
Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Сацюка Віталія Валерійовича залишити без задоволення.
Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 09 листопада 2021 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 04 жовтня  2022 року.

 
Головуючий:                                                      Судді: