УХВАЛА
24 листопада 2022 року 
м. Київ
cправа №  906/633/21 
Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду: Краснова Є. В., 
розглядаючи матеріали касаційної скарги Служби автомобільних доріг у Житомирській області Державного агентства автомобільних доріг України "Укравтодор" на постанову Північно-Західного апеляційного господарського суду від 12.10.2022 (колегія суддів: Олексюк Г. Є., Гудак   А. В., Петухов М.Г.) у справі 
за позовом заступника керівника Житомирської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Північного офісу Держаудитслужби в Житомирській області до відповідачів: 1) Служби автомобільних доріг у Житомирській області Державного агентства автомобільних доріг України "Укравтодор", 2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Спец Комплект Постач" про визнання недійсними результатів публічних закупівель та договору про закупівлю робіт,
ВСТАНОВИВ:
У червні 2021 року заступник керівника Житомирської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Північного офісу Держаудитслужби в Житомирській області звернувся до Господарського суду Житомирської області з позовом про:
- визнання недійсним рішення тендерного комітету Служби автомобільних доріг у Житомирській області про застосування переговорної процедури закупівлі, оформленого повідомленням від 20.11.2020 про намір укласти договір про закупівлю під час застосування переговорної процедури по предмету закупівлі: "63710000-9. Послуги з обслуговування наземних видів транспорту. (Послуги з експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування державного значення Житомирської області протяжністю 337,6 км (додаткові аварійні роботи на автомобільній дорозі М-06 Київ-Чоп (на м. Будапешт через міста Львів, Мукачеве і Ужгород) км 129+600 - км 151+730)";
- визнання недійсним договору від 03.12.2020 № 171 на закупівлю послуг 63710000-9. Послуги з обслуговування наземних видів транспорту. (Послуги з експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування державного значення Житомирської області протяжністю 337,6 км (додаткові аварійні роботи на автомобільній дорозі М-06 Київ-Чоп (на м.   Будапешт через міста Львів, Мукачеве і Ужгород) км 129+600 - км 151+730), укладений між Службою автомобільних доріг у Житомирській області та ТОВ "Спец Комплект Постач".
17.05.2022 Господарський суд Житомирської області ухвалив рішення про відмову у задоволенні позову. 
12.10.2022 Північно-Західний апеляційний господарський суд прийняв постанову, якою скасував судове рішення першої інстанції й ухвалив нове про задоволення позову.
25.10.2022 Служба автомобільних доріг у Житомирській області Державного агентства автомобільних доріг України "Укравтодор" звернулася з касаційною скаргою, в якій просить скасувати на цю постанову, а рішення місцевого господарського суду залишити в силі. Крім того, скаржник подав клопотання про звільнення його від сплати судового збору за подання цієї касаційної скарги.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.11.2022 справу передано на розгляд колегії суддів у складі: Краснова Є. В. - головуючого, Мачульського   Г.   М., Уркевича В. Ю.
Верховний Суд перевірив форму і зміст касаційної скарги та дійшов висновку про залишення її без руху з огляду на таке.
Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Утім, скаржник не надав доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі, заявивши клопотання про звільнення його сплати. 
Частиною першою статті 8 Закону України «Про судовий збір» визначено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:
1) розмір судового збору перевищує п`яти відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або
2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або
3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.
Частиною другою цієї ж статті зазначено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
З аналізу статті 8 цього Закону вбачається, що законодавець, застосувавши конструкцію «суд, враховуючи майновий стан сторони, може…», тим самим визначив, що питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, є правом, а не обов`язком суду навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення.
Що ж до самих умов, визначених в статті 8 вказаного Закону, то вони диференційовані за суб`єктним та предметним застосуванням.
Так, умови, визначені у пунктах 1 та 2 частини першої статті 8 вказаного Закону, можуть застосовуватися лише до позивачів - фізичних осіб, котрі перебувають у такому фінансовому стані, що розмір судового збору перевищує п`ять відсотків розміру їх річного доходу, та до позивачів, що мають певний соціальний статус.
Щодо третьої умови, визначеної у пункті 3 частини першої статті 8 вказаного Закону, то законодавець, застосувавши слово «або», не визначив можливість її застосування за суб`єктом застосування, у той же час визначив коло предметів спору, коли така умова може застосовуватись, - лише у разі, коли предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.
Слід зазначити, що встановлений статтею 8 Закону України «Про судовий збір» перелік умов, для звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення є вичерпним.
Із аналізу змісту норм цієї статті вбачається, що положення пунктів 1 та 2 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію (майнового стану учасника справи - юридичної особи), а положення пункту 3 частини першої статті 8 вказаного Закону можуть бути застосовані до юридичної особи за наявності майнового критерію, але тільки у справах, визначених цим пунктом, тобто предметом позову у яких є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.01.2021 у справі № 940/2276/18).
Тому суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про звільнення сплати судового збору за подання касаційної скарги, оскільки позивачем у справі є юридична особа, а предметом позову не є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Близька за змістом правова позиція щодо застосування положень частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» викладена в постанові Верховного Суду від 25.03.2021 у справі № 912/3514/20 та в ухвалах Верховного Суду від 11.06.2021 у справі № 906/979/20, від 21.12.2021 у справі № 913/104/21.
Необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів, узгоджується зі статті 129 Конституції України, якою як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Вищевказаний недолік касаційної скарги є підставою для залишення її без руху з наданням скаржникові строку на приведення її у відповідність до вимог статей 290 та 291 ГПК України. Усуваючи цей недолік касаційної скарги, скаржнику слід надати докази сплати судового збору у розмірі 9 080 грн за подання цієї касаційної скарги, який має бути перерахований за такими реквізитами: ГУК у м. Києві/Печер. р-н/22030102; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача: 899998; номер рахунку (IBAN): UA288999980313151207000026007; код класифікації доходів бюджету: 22030102.
Частиною третьою статті 169 ГПК України встановлено, що заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.
Згідно з частиною другою статті 292 цього ж Кодексу у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Відповідно до частини другої статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. 
Керуючись статтями 174, 234, 287-290, 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд 
УХВАЛИВ:
1. Касаційну скаргу Служби автомобільних доріг у Житомирській області Державного агентства автомобільних доріг України "Укравтодор" на постанову Північно-Західного апеляційного господарського суду від 12.10.2022 у справі № 906/633/21 залишити без руху.
2. Встановити скаржнику строк для усунення недоліків касаційної скарги протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
3. У разі усунення недоліків, документи направити на адресу Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду: 01016, м. Київ, вул. О. Копиленка, 6 та всім іншим учасникам справи, додавши до заяви про усунення недоліків докази такого направлення, а також докази про отримання цієї ухвали суду касаційної інстанції. 
4. Роз`яснити скаржнику, що у разі невиконання вимог суду, касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде їй повернута.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                    Є. В. Краснов