'
УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №295/1388/22 Головуючий у 1-й інст. Зосименко  О.М. 
Категорія 83 Доповідач Талько О. Б. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді:         Талько О.Б., 
суддів:                         Шевчук А.М., Коломієць О.С.,
за участю секретаря     Франчука В.С.,
розлянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 295/1388/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Богунський ВДВС у м. Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про зняття арешту з майна, за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на заочне рішення Богунського районного суду м. Житомира від 17 серпня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Зосименка О.М.,

ВСТАНОВИВ:
       У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що він є боржником у виконавчому провадженні №34111577 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Богунським районним судом м. Житомира 18 серпня 2012 року, про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 26462 грн. 99 коп.
       В межах цього виконавчого провадження накладено арешт на належну йому квартиру АДРЕСА_1 .
       Листом від 6 грудня 2021 року Богунський ВДВС у м. Житомирі повідомив його про те, що вказане виконавче провадження завершене, а його матеріали були передані до архіву та у подальшому знищенні за закінченням термінів зберігання.
       Отже, завершення вказаного виконавчого провадження та наявність не скасованої державним виконавцем постанови про арешт майна свідчить про порушення його права власності.
Враховуючи вищезазначене, ОСОБА_1 просив зняти арешт та оголошення заборони на відчуження квартири АДРЕСА_1 , накладені постановою державного виконавця Богунського відділу ДВС Житомирського міського управління юстиції Товкач Р.В. від 4 вересня 2012 року.
Заочним рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 17 серпня 2022 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов.
Зокрема, зазначає, що суд залишив поза увагою положення частини 2 статті 50 Закону України « Про виконавче провадження» ( у редакції, яка була чинною на час вчинення виконавчих дій), згідно з якою державний виконавець зобов`язаний був при винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження вирішити питання про зняття арешту з майна боржника. При цьому, та обставина, що рішення суду не виконане, у даному випадку не має жодних правових наслідків й не може бути перешкодою у знятті арешту з майна. 
Звертає увагу на те, що протягом тривалого часу стягувач не пред`являє жодних майнових претензій до нього й не заперечує проти завершення виконавчого провадження.
В судовому засіданні представник позивача- адвокат Грабчук О.В., підтримав апеляційну скаргу.
Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення адвоката Грабчука О.В., колегія суддів приходить до наступного висновку.
В судовому засіданні встановлено, що на виконанні у Богунському відділі державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції ( м. Хмельницький) перебувало виконавче провадження №34111577 з примусового виконання виконавчого листа №2-27, виданого Богунським районним судом м. Житомира 17 серпня 2012 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості в сумі 26462 грн. 99 коп.
Постановою державного виконавця Богунського ВДВС Товкач Р.В. від 4 вересня 2012 року накладено арешт на належну позивачеві квартиру АДРЕСА_1 , а також оголошено заборону на відчуження цього нерухомого майна. 
28 березня 2013 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 2 частини 1 статті 47 Закону України « Про виконавче провадження» ( в редакції, чинній на час винесення постанови).
Наявний в матеріалах справи лист начальника Богунського ВДВС у місті Житомирі від 6 грудня 2021 року №148344 містить інформацію про те, що станом на 6 грудня 2021 року вказаний виконавчий лист не надходив до відділу на виконання та на даний час не перебуває на примусовому виконанні.
Одним із способів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.
Статтею 447 ЦПК України перебачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Таким чином, під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.
У свою чергу, відповідно до частини 1 статті 59 Закону України « Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
Отже, в порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби.
Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статті 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.
У разі, якщо опис та арешт майна проводився виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VІІ ЦПК України. Інші особи, які є власниками ( володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 59 Закону України « Про виконавче провадження».
Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_1 є боржником у виконавчому провадженні, в межах якого державним виконавцем винесено постанову про арешт належного йому майна. Відтак, він позбавлений можливості пред`явити позов про зняття арешту з даного майна, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту, а саме, оскарження боржником рішення, дії або бездіяльності державного виконавця у порядку, встановленому розділом VІІ ЦПК України.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. 
Верховний Суд у своїх постановах неодноразово звертав увагу на ту обставину, що застосоване у ЦПК України словосполучення « справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» застосовується також у разі, коли справа не підлягає розгляду в позовному провадженні.
Отже, помилково прийнявши позов до розгляду, суд під час судового розгляду повинен закрити провадження у справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини 1 статті 255 ЦПК України.
Враховуючи вищезазначене, провадження у справі підлягає закриттю, оскільки арешт накладено на майно, належне ОСОБА_1 , який є боржником у виконавчому провадженні, з метою забезпечення виконання рішення суду, а тому він не може виступати позивачем у даній справі і така справа не підлягає розгляду в позовному провадженні.
Аналогічні висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 2 жовтня 2019 року у справі №904/51/19, а також Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 24 травня 2021 року у справі №712/12136/18.
Враховуючи вищезазначене, рішення слід скасувати та закрити провадження у справі.

       Керуючись ст.ст. 259,268,367,368,377,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
Заочне рішення Богунського районного суду м. Житомира від 17 серпня 2022 року скасувати та закрити провадження у справі.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: