ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/1634/19                                                                 Суддя (судді) першої інстанції: Добрівська Н.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  11 листопада 2022 року                                                                              м. Київ
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді                                                  Безименної Н.В.
суддів                                                                      Аліменка В.О. та Бєлової Л.В.
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 червня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії,
ВСТАНОВИЛА
Позивач звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до ГУ ПФ України в м.Києві, в якому просила:
- визнати протиправними дії відповідача щодо припинення виплати позивачу пенсії з 01 серпня 2018 року по 30 вересня 2018 року;
- зобов`язати відповідача відновити позивачу виплату пенсії за минулий час з моменту припинення 01 серпня 2018 року з нарахуванням компенсації втрати частини доходів;
- звернути рішення суду до негайного виконання у межах виплати пенсії за один місяць в сумі 2048,39 грн.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 червня 2021 року позов задоволено повністю.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що поновлення виплат здійснюється на підставі рішення комісії за заявою внутрішньо переміщеної особи, при цьому позивачу було поновлено виплату пенсії у жовтні 2018 року, а сума доплат за минулий період з 01.08.2018 по 31.09.2018 обліковуються та будуть виплачені на умовах окремого порядку.
Позивач подала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначила, що її право на отримання пенсії є беззаперечним, а відсутність відповідних механізмів проведення соціальних виплат не є поважною причиною для їх не здійснення.
Відповідно до ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). 
Беручи до уваги, що в суді першої інстанції справа розглядалась в порядку спрощеного провадження, враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів та з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, беручи до уваги встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» карантин на всій території України, керуючись приписами ст.311 КАС України, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач є пенсіонером, перебуває на обліку в ГУ ПФУ в місті Києві та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 (а.с.15).
Згідно з копією довідки від 30 жовтня 2017 року №11135 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, зареєстрованим місцем проживання позивача є АДРЕСА_1 та фактичним місцем проживання визначено: АДРЕСА_2 (а.с.14).
У відповідь на адвокатський запит представника позивача від 30 серпня 2018 року №36/18-1 щодо надання інформації про проведені перевірки фактичного місця проживання внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 , відповідач листом від 05 вересня 2018 року №01-05/6361 повідомив, що Комісією з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам при Дарницькій районній у місті Києві державній адміністрації прийнято рішення про призначення (відновлення) соціальних виплат позивачу, а протоколи передані до ГУ ПФ України в м. Києві. До управління надано список №23 від 23 серпня 2018 року на отримання інформації для здійснення контролю за проведенням соціальних виплат ВПО за місцем їх фактичного проживання/перебування, в якому за записом №28 міститься інформація про необхідність перевірки сім`ї ОСОБА_1 ; працівниками управління було проведено обстеження матеріально-побутових умов сім`ї ОСОБА_1 , про що свідчить акт обстеження від 27 серпня 2018 року; на найближчому засіданні Комісії, яке планується 06 вересня 2018 року буде розглянуто питання призначення (відновлення) соціальних виплат сім`ї ОСОБА_1 (а.с.16-18).
На адвокатський запит представника позивача від 30 серпня 2018 року №35/18-1, зареєстрований в ГУ ПФУ в м. Києві 05 вересня 2018 року №46076, відповідач листом від 11 вересня 2018 року №76574/02 повідомив, що згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року №637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» виплата пенсії позивачу здійснюється як внутрішньо переміщеній особі на підставі електронної пенсійної справи; відповідно до заяви ОСОБА_1 від 29 серпня 2018 року та витягу рішення Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації прийнято рішення від 08 вересня 2018 року №32 про відновлення їй соціальних виплат; виплату позивачу буде поновлено згідно поданої заяви в місячному розмірі; суми доплат за минулий період, які не виплачені, обліковуються та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України; на даний час рішення Кабінету Міністрів України не прийнято (а.с.23-25).
Листом від 09 листопада 2018 року №109182/02 у відповідь на адвокатський запит представника позивача від 01 листопада 2018 №43/18-1, який зареєстрований 05 листопада 2018 року №68109 щодо пенсійного забезпечення позивача, ГУ ПФ України в м.Києві повідомлено, що на підставі інформації, отриманої з інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон», розпорядником якої є Адміністрація Державної прикордонної служби України, з 01 серпня 2018 року позивачу призупинено виплату пенсії до з`ясування місця фактичного перебування (Днів за кордоном « 100», Виїзд (Дата, час перетину кордону 16.05.2018, 12.00 год., «ПП перетину»: Рухомий комплекс №200501, В`їзд: на 24.08.2018 відсутня інформація про в`їзд). З урахуванням зазначеного відповідачем призупинено виплату пенсії до з`ясування місця перебування, при цьому, рішення щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1 не приймалося та рішення суду із даного питання на адресу відповідача не надходило. Виплату пенсії позивачу поновлено на жовтень 2018 року в місячному розмірі; суми доплат за минулий період (з 01 серпня 2018 року по 31 вересня 2018 року), які не виплачені, обліковуються та будуть виплачені на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України. Відповідачем прийнято рішення про поновлення виплати пенсії без врахування компенсації втрати частини доходів (а.с.26, 29).
Вважаючи протиправними дії відповідача щодо призупинення здійснення пенсійних виплат за спірний період, позивач звернулася до суду з даним позовом.
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що відсутність відповідних механізмів проведення соціальних виплат, не є поважною причиною для невиплати пенсії.
За наслідками перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, в межах вимог та обґрунтувань апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.
В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 1 ст.46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.
Згідно з ч.1 ст.47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.
Статтею 85 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що пенсії виплачуються за місцем проживання пенсіонера, незалежно від реєстрації місця проживання.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.
В силу абз.1 ч.1 ст.4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.
Частина 2 ст.7 наведеного Закону визначає, що Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.
Постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 №365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» затверджено Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам (далі по тексту - Порядок №365), який визначає механізм призначення (відновлення) внутрішньо переміщеним особам виплати пенсій за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, відповідно до п.4 якого соціальні виплати внутрішньо переміщеним особам призначаються і виплачуються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - структурні підрозділи з питань соціального захисту населення), робочими органами Фонду соціального страхування, центрами зайнятості (далі - органи, що здійснюють соціальні виплати) за місцем їх фактичного проживання/перебування, незалежно від факту реєстрації місця проживання/перебування.
Згідно з п.15 наведеного Порядку орган що здійснює соціальні виплати, на підставі рішення комісії призначає (відновлює) таку соціальну виплату з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи. Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 №335 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 8 червня 2016 року №365» внесено зміни до пункту 15 Порядку №365, відповідно до яких пункт 15 викладено в наступній редакції: «Орган, що здійснює соціальні виплати, на підставі рішення комісії призначає (відновлює) таку соціальну виплату з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи. Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.».
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.06.2019 у справі №640/18720/18, яке набрало законної сили 07.11.2019, визнано протиправним та нечинним п. п. 2 п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 № 335 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 8 червня 2016 р. №365» в частині, що стосується сум невиплачених пенсій.
Отже, відповідно до ч.2 ст.265 КАС України, вищевказані положення Порядку втратили чинність з 07.11.2019.
В подальшому, постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №788 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України», яка набрала чинності 30.08.2019 внесено зміни до Постанови №637, зокрема, пункт 1 доповнено абзацом наступного змісту: «Суми пенсій, які не виплачено за період до місяця їх відновлення, обліковуються в органі, що здійснює пенсійні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України».
Разом з тим, на момент розгляду даної справи, відповідний окремий порядок виплати пенсії внутрішньо переміщеній особі за минулий час Кабінетом Міністрів України не визначено.
В той же час, відсутність законодавчо визначеного механізму виплати пенсії внутрішньо переміщеній особі за минулий час не може мати наслідком порушення прав такої особи на отримання відповідних пенсійних виплат, які були нараховані та обліковуються на рахунку, але виплата яких не була проведена.
Щодо вимог позивача про проведення компенсації втрати частини доходів, колегія суддів зазначає наступне.
Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (далі - Закон №2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 (далі - Порядок №159).
Статтею 1 Закону №2050-ІІІ визначено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Згідно зі ст.2 Закону №2050-ІІІ компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: -пенсії; - соціальні виплати; - стипендії; - заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. 
Відповідно до абз.4 ст.6 Закону №2050-III компенсацію виплачують за рахунок коштів Пенсійного фонду України, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету.
З метою реалізації Закону №2050-ІІІ Кабінетом Міністрів України прийнято Порядок №159, відповідно до п.2 якого компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року. 
Як визначено в п.3 Порядку №159 компенсації підлягають грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема, -пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).
При вирішенні цього спору суд враховує правові висновки Верховного Суду, висловлені в постановах від 05.03.2020 у справі №140/1547/19, від 16.04.2020 у справі №200/11292/19-а такого змісту: «…основними умовами для виплати суми компенсації є: 1) порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії) та 2) виплата нарахованих доходів. При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу».
Відповідно до ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми не отриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.
Враховуючи, що відповідні суми пенсії за період з 01.08.2018 по 30.09.2018 позивачу були нараховані, однак не були виплачені у встановлений законодавством строк, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для їх виплати з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
При цьому, відповідно до п.1 ч.1 ст.371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.
Беручи до уваги, що довідкою ГУ ПФ України в м.Києві від 03.12.2018 №8 (а.с.13) підтверджується розмір щомісячних пенсійних виплат у розмірі 2048,39 грн, то допустивши негайне виконання відповідачем рішення суду у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 2048,39 грн суд першої інстанції діяв обґрунтовано та правомірно.
Інші доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують, при цьому колегія суддів звертає увагу на ті обставини, що відповідно до правил п.41 «Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.
Відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).
Керуючись ст.308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві - залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 червня 2021 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню. 
Текст постанови виготовлено 11 листопада 2022 року.

Головуючий суддя                                                                                          Н.В.Безименна

Судді                                                                                                              В.О.Аліменко

                                                                                                              Л.В.Бєлова