Справа № 463/4770/21                                        Головуючий у 1 інстанції: Нор Н.В. 
Провадження № 22-ц/811/342/22                                Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

13 жовтня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
судді-доповідача: Левика Я.А.,
суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» на рішення Личаківського районного суду м.Львова в складі судді Нора Н.В. від 22 грудня 2021 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, -
в с т а н о в и л а : 
       рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 22 грудня 2021 року у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди відмовлено.
       Дане рішення оскаржило ПрАТ «СК «Провідна» .
       В апеляційній скарзі просять скасувати рішення від 22 грудня 2021 року Личаківського районного суду м. Львова у справі № 463/4770/21 та ухвалити нове, яким позов задовольнити, стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Приватного акціонерного товариства «СК «Провідна» 6143,00 грн. матеріальної шкоди в порядку регресу (суброгації). Стягнути з Відповідача судові витрати, понесені позивачем у вигляді сплати судового збору, а саме: 2270,00 грн. за розгляд справи в суді першої інстанції, 3405,00 грн. за розгляд справи в суді апеляційної інстанції, а всього стягнути 5675,00 грн.. судових витрат.
Не погоджуються із рішенням, оскільки при його ухваленні судом було порушено норми матеріального та процесуального, що призвело до ухвалення необґрунтованого та незаконного рішення. Вказують, що суд наголошував, що позивач при виплаті страхового відшкодування повинен був врахувати технічний стан складових застрахованого ТЗ та застосувати коефіцієнт зносу транспортного засобу. Але, судом було неповно та поверхнево з`ясовано дійсні обставини справи, оскільки відповідно до укладеного між ПрАТ «СК «Провідна» га ОСОБА_2 Договору добровільного страхування наземного транспорту № 06/0686442/9076/17, а саме п. 11, згідно з якого вартість відновлюваного ремонту розраховується без урахування фізичного зносу деталей.До того ж, до суду надано ремонтну калькуляцію №2300220071, про визначення вартості ремонту пошкодженого Hyundai Accent, д.н. НОМЕР_1 , відповідно до якої вартість ремонту складає 12309,32 грн., а також надано договір про врегулювання страхового випадку №2300220071 за Договором КАСКО №06/0686442/9076/17 від «07» листопада 2017 року, відповідно до якого страхувальник та ПрАТ «СК «Провідна» дійшли згоди, що розмір страхового відшкодування за подією (ДТП 24.04.2018 року) складає 9 231,00 грн. без проведення оцінки/експертизи пошкодженого ТЗ. Тобто, згідно з укладеного договору про врегулювання страхового випадку №2300220071 за Договором КАСКО №06/0686442/9076/17 сума страхового відшкодування зменшена, ніж розрахована в ремонтній калькуляції, що свідчить про врахування попереднього технічного стану ТЗ до події. Так, ПрАТ «СК «Провідна» на виконання приписів ЦК України, Закону України «Про страхування» реалізувало право вимоги шляхом звернення листом до страховика (ПрАТ «СК «ПЗУ Україна») відповідальної особи ( ОСОБА_1 ), яка завдала матеріальної шкоди у розмірі 9231,00 грн. застрахованому автомобілю Hyundai Accent, д.н. НОМЕР_1 за Договором добровільного страхування наземного транспорту № 06/0686442/9076/17. ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», в свою чергу, виконало вимоги Договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (Поліса АК6636534). А тому, різницю між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу на підставі статті 1194 ЦК України відшкодовує особа, яка завдала збитків, тобто ОСОБА_1 . Крім того, якщо одержаного страхового відшкодування недостатньо для повного відшкодування шкоди, то зобов`язання із заподіяння шкоди зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. До того ж, вважають, що суд повинен був залучити ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, оскільки Рішення від 22 грудня 2021 року Личаківського районного суду м. Львова у справі № 463/4770/21 безпосередньо впливає на їх права або обов`язки по відношенню до однієї із сторін. Таким чином, суд позбавив ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» захистити себе від порушення права на захист і охоронюваних законом інтересів, адже Рішення від 22 грудня 2021 року Личаківського районного суду м. Львова у справі № 463/4770/21, безпосередньо встановлює загрозу пред`явлення проти них неправомірного регресного позову.
Відповідно до ст. 368, ч.2 ст. 369 ЦПК України, розгляд справи проводився без повідомлення учасників справи.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали, оцінивши мотиви учасників справи в межах доводів позовної заяви, відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення, апеляційної скарги, – колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.
       Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на 2, 81, 258, 259, 263-265, 268, 273, 274 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 993, 1187, 1191, 1194 ЦК України та відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що внаслідок ДТП, яка мала місце 24.04.2018 р. о 09 год. 33 хв. по вул. Жилянська, 97 у м. Києві, з вини водія ОСОБА_1 , який керував на законних підставах транспортним засобом марки «Hyundai Sonata», д.н.з. НОМЕР_2 , пошкоджено автомобіль марки «Hyundai Accent», д.н.з. НОМЕР_1 . Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24 травня 2018 року  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні ДТП та накладено адміністративне стягнення. (а.с. 5). Встановлено, що розмір страхового відшкодування за подією ДТП від 24.04.2018р. становить 9231,00 грн., складено страховий акт та розрахунок суми матеріального збитку по справі №2300220071 на суму 9231,00 грн. (а.с. 10-11) Вказана сума була виплачена ОСОБА_2 , що підтверджується платіжним дорученням №0022203 та відомістю №ВПТ-002176 для виплати коштів страхового відшкодування. (а.с. 12 та а.с. 12 зворот) Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» (поліс АК6636534), згідно якого ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну, складає 100 тис. грн. Також встановлено, що ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» виплатило позивачу 3088,00 грн., без урахування зносу. З долученого до заперечення ОСОБА_1 розрахунку страхового відшкодування ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» вбачається, що застосовано коефіцієнт зносу транспортного засобу потерпілого Ез 0,0%. Згідно п.п. 8.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів у разі визначення вартості матеріального збитку враховується фактичний технічний стан складових частин КТЗ до події (ДТП, страховий випадок, стихійне лихо, протиправні дії, розукомплектування тощо). Однак, у розрахунку матеріального збитку позивача від 07.05.2018р. не міститься виконання вимог вказаної Методики. Вартість деталей, що підлягають заміні не враховують попередні пошкодження, в той час як Акт огляду (а.с. 8) вказує, що деталі повинні бути включені по залишковій вартості. Тому враховуючи наведені вище мотиви, суд прийшов до переконання про відмову у задоволенні позову.
Колегія суддів вважає, що такі висновки вцілому відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону.
       Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна» звернулось в суд із позовом до ОСОБА_1 , у якому просило: стягнути з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «Провідна» 6143 грн. матеріальної шкоди в порядку регресу (суброгації).
       Позовні вимоги обґрунтовувало тим, що відповідно до укладеного Договору добровільного страхування наземного транспорту № 06/0686442/9076/17 від 07.11.2017р. між ПрАТ «СК «Провідна» та ОСОБА_2 , страховик зобов`язався відшкодувати збитки, що могли настати у зв`язку з пошкодженням або знищенням автомобіля марки «Hyundai Accent», д.н.з. НОМЕР_1 . Внаслідок ДТП, яка мала місце 24.04.2018 р. о 09 год. 33 хв. по вул. Жилянська, 97 у м. Києві з вини водія  ОСОБА_1 , який керував на законних підставах транспортним засобом марки «Hyundai Sonata», д.н.з. НОМЕР_2 , пошкоджено автомобіль марки «Hyundai Accent», д.н.з. НОМЕР_1 . Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24 травня 2018 року  ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні ДТП та накладено адміністративне стягнення. Розмір страхового відшкодування за подією ДТП від 24.04.2018р. становить 9231,00 грн., складено страховий акт та розрахунок суми матеріального збитку по справі №2300220071 на суму 9231,00 грн., яка була виплачена, що підтверджується платіжним дорученням №0022203 та відомістю №ВПТ-002176 для виплати коштів страхового відшкодування. Цивільно-правова відповідальність  ОСОБА_1 на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» (поліс АК6636534), згідно якого ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну, складає 100 тис. грн., однак ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» виплатило позивачу лише 3088,00 грн. Отже, залишок шкоди, що підлягає стягненню з відповідача становить 6143,00 грн., тому відповідач зобов`язаний відшкодувати різницю у розмірі 6143,00 грн. (9231,00 - 3088,00 = 6143,00 грн.)        
       Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, внаслідок ДТП, яка мала місце 24.04.2018 р. о 9 год. 33 хв. на вул. Жилянській, 97 у м. Києві, з вини водія  ОСОБА_1 , який керував на законних підставах транспортним засобом марки «Hyundai Sonata», д.н.з. НОМЕР_2 , пошкоджено автомобіль марки «Hyundai Accent», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 .
Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24 травня 2018 року  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу за ст.122-4 КУпАП в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 255 (двісті п`ятдесят п`ять) грн. 00 коп., за ст. 124 КУпАП – в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) грн. 00 коп. (а.с. 5).
Відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в ПрАТ «СК «Провідна» згідно Договору добровільного комплексного авто страхування №06/0686442/9076/17 від 07.11.2017 року.
Згідно страхового Акту №2300220071 від 07.05.2018 року, складеного ПрАТ «СК «Провідна», розмір страхового відшкодування за подією ДТП від 24.04.2018р. становить 9231,00 грн.
Вказана сума була виплачена ОСОБА_2 , що підтверджується платіжним дорученням №0022203 та відомістю №ВПТ-002176 для виплати коштів страхового відшкодування. (а.с. 12 та а.с. 12 зворот).
Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» (поліс АК6636534), згідно якого ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну, складає 100 тис. грн. Також встановлено, що ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» виплатило позивачу 3088,00 грн., без урахування зносу транспортного засобу.
Згідно ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є:
1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);
2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо), якщо інше не встановлено законом.
Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Як вбачається з ч. 1ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором.
Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Статтею 993 ЦК України та статтею 27 Закону України «Про страхування» передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за завдані збитки.
У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання ,зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно п. 26 цієї Постанови до страховика, який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки відповідно до правил ст. 993 ЦК України.
Згідно з пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).
Згідно Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, експлуатаційний знос - утрата елементами конструкції КТЗ своїх початкових технічних характеристик, споживчих властивостей або придатності внаслідок дії умов експлуатації та впливу навколишнього природного середовища.
У відповідності до п.п. 7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів значення Ез (коефіцієнт фізичного зносу) приймається таким, що дорівнює нулю, для нових складників та складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ; 3 роки - для вантажних КТЗ, вантажопасажирських КТЗ, причепів, напівпричепів, спеціальних КТЗ, спеціалізованих КТЗ, автобусів виробництва країн СНД; 4 роки - для інших вантажних КТЗ, вантажопасажирських КТЗ, причепів, напівпричепів, спеціальних КТЗ, спеціалізованих КТЗ, автобусів; 5 років - для мототехніки.
Згідно п.п. 8.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів у разі визначення вартості матеріального збитку враховується фактичний технічний стан складових частин КТЗ до події (ДТП, страховий випадок, стихійне лихо, протиправні дії, розукомплектування тощо).
Із страхового акту №UA2018042400019/L01/03 від 22.11.2018 року, складеного ПрАТ«СК «ПЗУ Україна» вбачається, що загальний розмір страхового відшкодування становить 3088 грн.
Із розрахунку страхового відшкодування ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», також, вбачається, що застосовано коефіцієнт зносу транспортного засобу потерпілого Ез 0,0%.
Однак, у розрахунку матеріального збитку позивача від 7.05.2018р. не міститься виконання вимог вказаної Методики. Вартість деталей, що підлягають заміні не враховують попередні пошкодження, в той час як Акт огляду (а.с. 8) вказує, що деталі повинні бути включені по залишковій вартості.
Також, із розрахунку ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» вбачається, що у автомобіля марки «Hyundai Accent» на момент ДТП вже були пошкодження, а саме був пошкоджений передній бампер та відповідно, ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» зменшено суму страхового відшкодування на суму вже присутніх пошкоджень на деталях до ДТП.
Відповідно, відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди в порядку регресу за пошкодження автомобіля, які були наявні до ДТП та виникли не з вини відповідача.
Доводи ж апелянта про те, що ними при визначенні суми відшкодування, яка виплачена, було враховано суми вже присутніх пошкоджень на деталях автомобіля потерпілого у ДТП, – будь-якими доказами не підтверджені.
Враховуючи вказане доводи апеляційної скарги вцілому слід визнати безпідставними та саму скаргу слід відхилити. Рішення ж суду першої інстанції слід залишити без змін як таке, що відповідає обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, - 
п о с т а н о в и л а :
апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» – залишити без задоволення.
       Рішення Личаківського районного суду м.Львова від 22 грудня 2021 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 13 жовтня 2022 року.

Головуючий:                                                                                              Я.А. Левик

Судді:                                                                         Н.П. Крайник

                                                                                 М.М. Шандра