ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
21 грудня 2022 року           справа №200/4019/22 

                                                                                                                                         м.Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: 
судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Міронової Г.М., Казначеєва Е.Г.,
секретар судового засідання – Меркулова К.С.,
за участю представника позивача –   Романенка А.В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Метінвест-Маріупольський ремонтно-механічний завод» на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 25 серпня 2022 року у справі  № 200/4019/22 (головуючий І інстанції Череповський Є.В., повний текст складений у м. Слов`янську Донецької області) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Метінвест-Маріупольський ремонтно-механічний завод» до Східного міжрегіонального управління  ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування наказу,- 
                                                    
                                                              В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Метінвест-Маріупольський ремонтно-механічний завод»  (далі – ТОВ «Метінвест-Маріупольський ремонтно-механічний завод», позивач) 04.08.2022 року звернулося до суду з позовом до Східного міжрегіонального управління  ДПС по роботі з великими платниками податків про поновлення строку звернення до суду, визнання протиправним та скасування наказу від 01.03.2021 року № 79 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «МЕТІНВЕСТ-МРМЗ». 
Ухвалою суду від 08.08.2022 року у задоволенні клопотання представника позивача про поновлення строку звернення до суду- відмовлено; позовну заяву залишено без руху та надано позивачу термін протягом десяти днів на усунення зазначених в ухвалі недоліків позовної заяви шляхом надання доказів своєчасності звернення до адміністративного суду з даним позовом, а в разі пропуску цього строку - обґрунтування підстав для поновлення строку звернення до суду з даним позовом та надання суду доказів поважності причин його пропуску.
Позивач на виконання ухвали про залишення позову без руху надав клопотання про поновлення строку звернення до суду, в якому зазначено причини пропуску строку звернення до суду аналогічні за змістом клопотанню від 18.07.2022 року № 4/1.
          Ухвалою суду першої інстанції від 25.08.2022 року позовну заяву повернуто заявнику, оскільки наведені позивачем підстави поновлення пропущеного строку звернення з позовом до суду, суд визнав неповажними.
Позивач  не погодився з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права.  Вважає, що строк звернення з позовом до суду з цим позовом пропущено з поважних причин, про порушення своїх прав дізнався з постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.07.2022 року у справі №640/18314/21, якою визнано протиправною та нечинною постанову КМУ від. 03.02.2021 року № 89. Вважає, що з позовом звернувся вчасно після отримання доказу незаконності всіх перевірок в Україні, проведених з 03.02.2021 року на  підставі постанови КМУ № 89. Також, апелянт посилався на запровадження карантину, з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 та воєнний стан, як на поважну причину пропуску строку звернення до суду
Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу № 200/4019/22, однак листом від 30.09.2022 року суд першої інстанції повідомив про відсутність можливості надати справу в паперовому вигляді у зв`язку з тим, що справа знаходиться в приміщенні суду у м. Слов`янську, де ведуться активні бойові дії. Також повідомлено, що електронну картку справи можна отримати, витребував справу з ЦБД КП «Діловодство спеціалізованого суду».
Листом від 19.08.2022 року № 2097/0/2-22 Верховний Суд на лист вх. № 1730/0/1-22 щодо надання Науково-консультативною радою при Верховному Суді висновку з питань, пов`язаних з електронним адміністративним судочинством повідомив, що підстав для звернення до НКР щодо надання вченими-членами НКР наукових висновків немає.
За ч.ч. 1, 4 ст. 18 КАС України у судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система. Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
За пп. 15 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України подання, реєстрація, надсилання процесуальних та інших документів, доказів, формування, зберігання та надсилання матеріалів справи здійснюються в паперовій формі (пп. 15.1); розгляд справи у суді здійснюється за матеріалами справи у паперовій формі (пп. 15.3).
Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України).
Процесуальні та інші документи і докази в паперовій формі зберігаються в додатку до справи в суді першої інстанції та у разі необхідності можуть бути оглянуті учасниками справи чи судом першої інстанції або витребувані судом апеляційної чи касаційної інстанції після надходження до них відповідної апеляційної чи касаційної скарги (ч. 10 ст. 18 КАС України).
Також, у вказаному листі Верховний Суд щодо інституту відновлення втраченого судового провадження в адміністративній справі у зв`язку з запровадженням ЄСІТС зазначив, що втрата судового провадження стосується справ, які були сформовані в паперовій формі.
Відповідно до листів Державної судової адміністрації України від 01.08.2018 року № 15-14040/18, від 13.09.2018 року № 15-17388/18 судами забезпечено сканування та експортування в підсистему «Електронний суд» матеріалів всіх судових справ, як перебували в провадженні суддів станом на 01.08.2018 року. Тобто вказана підсистема містить усі матеріали судової справи.
За пп. 5.2 п.5 розділу І Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21, електронна копія паперового документа - документ в електронній формі, що містить візуальне подання паперового документа, отримане шляхом сканування (фотографування) паперового документа. Відповідність оригіналу та правовий статус електронної копії паперового документа засвідчуються кваліфікованим електронним підписом особи, що створила таку копію.
Таким чином, наявність електронних копій матеріалів судової справи, паперовий примірник якої фактично втрачено, не є підставою для визнання судового провадження втраченим, а тому електронні матеріали судових справ, які сформовано в підсистемі «Електронний суд» у повному обсязі є достатніми для подальшого розгляду таких справ.
Отже, враховуючи зазначений лист Верховного Суду, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі «Електронний суд».
Позивач в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевірив доводи апеляційної скарги і дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.
Згідно пункту 5 частини першої статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
У разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску (ч. 6 ст. 161 КАС України).
Суд зазначає, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.
Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини набувають ознак стабільності.
Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом в постановах від 28 березня 2018 року у справі № 809/1087/17, від 22 листопада 2018 року у справі № 815/91/18.
За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Пропуск відповідного строку на звернення до суду через байдужість до своїх прав або небажання скористатися цим правом не є поважною причиною пропуску строку та, відповідно, підставою для поновлення звернення до суду з адміністративним позовом.
Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом в постановах від 06.03.2019 року у справі № 820/394/17, від 06.03.2019 року у справі № 805/1985/18-а.
Суд зазначає, що триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням, наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.
Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (пункт 1 статті 32 зазначеної Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22.10.1996 за заявами N 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства», пункт 570 рішення від 20.09.2011 за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).
Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.
Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому, перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття «дізнався» та «повинен був дізнатись».
Під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.
Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.
В тексті позовної заяви позивач вказує, що наказ від 01.03.2021 року № 79 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «МЕТІНВЕСТ-МРМЗ» підприємством отримано під розписку 04.03.2021 року.
Таким чином, позивач дізнався про порушення своїх прав з моменту отримання зазначеного наказу, до суду звернувся 04.08.2022 року, тобто з грубим пропуском строку, встановленого ст.122 КАС України.
Хибними є посилання позивача про те, що про порушення своїх прав дізнався з постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.07.2022 року у справі №640/18314/21, якою визнано протиправною та нечинною постанову КМУ від 03.02.2021 року № 89, оскільки оприлюднення тексту постанови не змінює момент, з якого позивач дізнався про порушення своїх прав і ця дата не змінює початок перебігу строку звернення до суду.
Щодо посилання позивача на запроваджений карантин, з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19, як на поважну причину пропуску строку звернення до суду.
За п. 3 розділу VI КАС України, у редакції Закону України № 731-IX від 18.06.2020, передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.
Суд зазначає, що для поновлення строку на підставі зазначеного припису суд має встановити поважність причини його пропуску, а ці причини мають бути зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.
Посилаючись на впровадження карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби, і на продовження строку його дії, позивачем не наведене жодних розумних аргументів, які б підтверджували, що внаслідок дії вказаного карантину та відповідних обмежень позивач був позбавлений можливості звернутися до суду або таке звернення було значно ускладнене.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про визнання неповажними причини пропуску строку звернення до суду у зв`язку з відсутністю підстав вважати, що будь-які обмеженнями, які впроваджені у зв`язку з карантином та хворобою, вплинули на причини пропуску позивачем строку звернення до суду, оскільки реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.
Крім того, будь-які об`єктивні чи суб`єктивні обставини не позбавляли позивача можливості звернутися до суду у визначені законом строки з відповідним позовом, якщо останній вважав, що відповідач своїми рішеннями порушив його права та законні інтереси.
Щодо посилання позивача, як на причину пропуску строку звернення до суду, на запровадження  воєнного стану. 
У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 “Про введення воєнного стану в Україні”, затвердженого Законом України “Про затвердження Указу Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24.02.2022 року № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб.
Указом Президента України від 18.04.2022 року № 259/2022 “Про продовження строку дії воєнного стану в Україні”, затвердженим Законом України від 21.04.2022 року № 2212-ІХ, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України “Про правовий режим воєнного стану”, постановлено часткову зміну ст.1 Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 “Про введення воєнного стану в Україні”, затвердженого Законом України від 24.02.2022 року № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указом від 14.03.2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 року № 2119-IX), продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25.04.2022 року строком на 30 діб.
Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-IX “Про затвердження Указу Президента України “Про продовження строку дії воєнного стану в Україні” затверджено Указ Президента України від 17 травня 2022 року № 341/2022 “Про продовження строку дії воєнного стану в Україні”, яким продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.
Суд зазначає, що з 04.03.2021 року до 24.02.2022 року позивач мав достатньо часу (більше 11 місяців) та реальну можливість звернутися до суду до запровадження воєнного стану, однак не скористався нею.
Прояв пасивної поведінки позивача щодо невчинення фактичних дій щодо захисту своїх порушених прав не може вважатися поважною причиною пропуску ним строку звернення до суду.
Відтак, посилання позивача на збройну агресію російської федерації проти України, оголошення воєнного стану по всій території України як на причину пропуску строку звернення до суду, є необґрунтованим.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не наведено поважних підстав, які б унеможливили звернення його до суду в межах встановленого КАС України строку. Обставини, на які посилається позивач, не свідчать про існування будь-яких перешкод у реалізації ним своїх прав на судовий захист з метою відновлення прав, свобод чи законних інтересів.
Позивачем не наведено об`єктивних підстав, які б унеможливили своєчасне звернення до суду в межах встановленого КАС України строку. Будь-яких інших обставин, які б свідчили про поважність причин пропуску строку на звернення до суду з позовом, позивачем не наведено, існування будь-яких перешкод у реалізації ним своїх прав на судовий захист з метою відновлення прав, свобод чи законних інтересів ним не зазначено, судом не встановлено.
Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, яка звертається до суду, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду та підтверджені належними доказами.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про визнання неповажними обставини, вказані позивачем у клопотанні.
Згідно ч. 1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (ч. 2 ст. 123 КАС України).
Згідно п.п. 1, 9 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк; у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.
На підставі викладеного, апеляційний суд погоджує висновок суду першої інстанції про повернення позовної заяви.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції ухвала прийнята з дотриманням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, внаслідок чого підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду відсутні. 
Керуючись  ст. ст. 160, 161, 169, 195, 241, 250, 310, 315, 316, 321, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                   П О С Т А Н О В И В : 

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Метінвест-Маріупольський ремонтно-механічний завод» - залишити без задоволення.
Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 25 серпня 2022 року у справі  № 200/4019/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Метінвест-Маріупольський ремонтно-механічний завод» до Східного міжрегіонального управління  ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування наказу - залишити без змін.
Повний текст постанови складений 21 грудня 2022 року.
Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення. 

Головуючий                                                                                І.В. Геращенко
Судді                                                                                          Г.М. Міронова
                                                                                                             Е.Г. Казначеєв